19 



motståndare satt vid statsrodret, då lian trädde i utöfning 

 al sin kungliga makt. Man har ock intet bevisande skäl för 

 antagandet, att Gustaf 111 handlat under förställning, då han 

 strax vid sin hemkomst antog hållningen af en öfver partien 

 höjd medlare. Men just denna rol befalde ständerna honom 

 att afsäga sig. Det till enighet manande tal, hvarmed han 

 <ien 2t> juni hälsade dem välkomne till riksmötet, väckte 

 förtjusning, men blott för några dagar. Kort derpä, då han 

 protesterade, ehuru förgäfves, emot några uttryck i de skrif- 

 velser, genom hvilka tvenne af de 17(i() afsatta riksråden 

 erbjödos att återintaga sina platser, yrkade sekreta utskot- 

 tets flertal, att ständernas vilja kräfde blind lydnad. Det 

 förslag till en „komposition" mellan partien, hvilket Gustaf 

 III uppgjort och för hvars genomdrifvande han och Frank- 

 rike understödt liattarnes riksdagskandidaturer, förföll, 

 ehuru redan af particheferne antaget, sedan mössorna med 

 r yska penningar vunnit majoritet i alla ofrälse stånd. Hvad 

 som nu följde, var den mest dräpande kritik af kompositio- 

 nens första punkt: „ partier och inbördes hat försvinna". 

 • åtta månaders tid fortsattes den mest förbittrade strid 

 mellan stånden rörande den konungaförsäkran Gustaf III 

 borde afgifva, innan den i februari kunde läggas fram till 

 hans underskrift. Derunder bröts den gamla partigruppe- 

 ringen. „ Komponister"' och „antikomponister'' samlade sig, 

 men trängdes undan af frälse och ofrälse, ..välborne" och 

 ■4riborne". 



Österman hade med misstänksamma blickar följt Gustaf 

 IH:s medlingsförsök, hvilka under den rådande splittringen 

 kunde taga en för Bysslands önskningar farlig riktning. 

 Han hade derför icke skytt några ansträngningar för att 

 I;i konungaförsäkringen genomdrifven. Då detta lyckats, 

 ^rnade han i rådet insätta ett behagligt antal mössor och 



