30 



det fosterländska beslutet att tjena sitt land på det enda 

 sätt, som i tingens nya ordning kunde bringa det lycka, 

 understödjande konungen i arbetet för de syften han stält 

 på sitt program. Så kom det sig, att ständerna utan svå- 

 righeter lemnade Gustaf III den makt och de medel han 

 äskade — bankoutskottet dock ett hemligt, utomordentligt 

 kreditiv på 50 tunnor guld blott för den händelse, att riket 

 råkade i trångmål genom yttre krig eller inre orolighe- 

 ter. Stilla och fogligt upplöstes derpå. den 9 september 

 detta ständermöte, hvilket med frihetstidens alla lyten mot 

 sin vilja förberedt och nu i elfte timmen tvungits att be- 

 kräfta den statshvälfning, som för alltid, slöt ständerväl- 

 dets dagar. 



Nu stod Gustaf III ensam i spetsen. Honom ensam 

 låg styrelsens ledning i baud. Han hade makten, han an- 

 svaret for det skedda och ror framtiden. 



Glömska öfver det förflutna, enigt fosterländskt arbete 

 for det närvarande hade han vid sin statshvälfning påbju- 

 dit, Försonlighetens var ock det systäm han efter den samma 

 fullföljde. Enligt det syntes ock i hans råd sida vid sida 

 med hvarandra Axel Fersen, Fr. Kibbing, Falkengreen, K. 

 Sparre o. a. Äfven den gamle Höpken erbjöd under afbÖ- 

 jande af en statsbefattning Gustaf III sina tjenster. Majo- 

 ritet i det nya rådet räknade dock medlemmarne ur de förra 

 liof- och hattpartien. Kanslipresidentplatsen gafs åt Ulrik 

 Scheffer. Hans bror Carl-Fredrik nöjde sig med rolen af 

 konungens inflytelserike enskilde rådgifvare. Drift och kraft 

 visade sig snart vara gjutna i den nya regeringen, hvilkeu 

 un arbetade under omedelbar impuls af konungen sjelf, som 

 fortfarande bars upp af den entusiasm statshvälfuingen m- 

 gifvit honom. 



Men ordning i och verksamhet för det inre, kraft och 



