54 



Sprengtporten, af Gustaf III beordrad att begära det 

 danska hofvets förklaring öfver dessa åtgärder, underrättades 

 af utrikesministern v. Osten, att de uteslutande afsågo eget 

 försvar. Detta påstående innehöll så tillvida en halfsan- 

 ning, som från ryska hofvet kommit underrättelse om dess 

 beslut att låta anstå med ett anfall på Sverige ocli att 

 emellertid jämte sina allierade protestera emot dess nya 

 statsskick. Danmarks rustningar hade dock vunnit fullt er- 

 kännande i Petersburg och det uppmuntrades att fortsätta 

 dem för användning längre fram. — Den enda erinran det 

 danska hofvet hade att göra till detta meddelande var, att 

 det ansåg Eyssland ensamt böra uppträda såsom garant 

 af Sveriges förra författning, Preussen och Danmark blott 

 såsom dess förbundne, medan England ingalunda borde 

 uteslutas ur denna förbindelse. Sådant kunde förmå det 

 att med likgiltighet betrakta den svenske statshvälfningen 

 och då vore icke dess bistånd att förvänta mot en fransk 

 och spansk eskader i Östersjön. x , 2 



1 Odhner s. ISO. Österman till Panin d. 23 /io \W%. 



2 När Guldenorone delgaf Österman dessa betänkligheter, såg 

 det ryska sändebudet i dem endast det danska hofvets ständiga och 

 fullt berättigade misstanke, att Fredrik II motarbetade ett godt för- 

 stånd mellan Ryssland och England. Englands indifferens syntes 

 honom otrolig; snarare kunde Frankrike vinna denna makt genom 

 att sjelft låtsa likgiltighet och understöda Sverige blott med pennin- 

 gar. Men i så fall skulle nog Sveriges grannar ensamme „bringa 

 det inom tillbörliga gränser". Hvari Guldencrone instämde. (Anf. dep.) 



