

56 



ues många vänner ocli beundrare i Paris' vittra kretsar; — 

 sjelfve Voltaire skref ju hans lofkväde. 1 



Häremot svarade ock den ton ocli hållning såsom Sve- 

 riges protektor det franska hofvet sina löften likmätigt från 

 första stund öppet iakttog gentemot utlandet. De intresse- 

 rade makternas representanter i Versailles fingo omedelbart 

 af d'Aiguillon mottaga försäkringar såväl om Sveriges fred- 

 liga önskningar som om Frankrikes fasta beslut att icke 

 tåla något angrepp på sin allierade. Det engelska sände- 

 budet, som visat sig mycket allarmeradt och yttrat fruktan, 

 att statshvälfningen i Sverige kunde förändra hela Europas 

 utseende, erinrades särskildt om livad Frankrike vid dan- 

 ska revolutionen gjort den engelske kungen till behag och 

 att han väl visste, det Frankrike intet bättre önskade än 

 att gemensamt med England skydda den allmänna freden. 

 För Danmarks minister framhöll d'Aiguillon i skarpa ord 

 vådan för dess handel och kolonier samt för dess resterande 

 franska subsidier, derest det i minsta mon förorättade Sve- 

 rige, hvilket Frankrike och Spanien beslutit att af alla 

 krafter försvara. Preussiska sändebudet fick mottaga lyck- 

 önskningar till Fredrik II öfver den fägnad han säkert er- 

 farit vid underrättelsen om sin systersons framgång. Byss- 

 land, den farligaste motståndaren, måste mest af alla ,,me- 

 nageras": dess sändebud mottog blott försäkringar om Sve- 

 riges fredliga önskningar och Frankrikes åstundan att se en 

 orubblig harmoni befäst mellan hofven i Stockholm och Pe- 

 tersburg. — Då Österrikes sändebud, grefve de Mercy, Ma- 



1 Det original, som förvaras bland „Gust. Pappren", afviker nå- 

 got från den form, i hvilken denna dikt publicerades. Innan den 

 tiycktes underkastades den särskilda ändringar ocli uteslutningar, 

 hvarigenom det rojalistiska rökverk, hvilket Voltaire senare måhända 

 fann något för starkt, minskades. 



