58 



I dessa synpunkter öfverensstämde med d'Aiguillon det 

 svenska kabinettet. Gustaf IILs ödmjuka vädjan till Lud- 

 vid XV:s vänskap för skyddandet af Sveriges nya författ- 

 ning och de förslag 1 i detta syfte, hvilka han samtidigt 

 öfversände, mottogos derför med sa mycket större väl- 

 vilja. 



I Versailles hade i sjelfva verket den svenska politiken 

 sitt stöd och sin styrka, sitt fotfäste i kampen med utlan- 

 det. Ludvig XV omfattade Gustaf IILs sak med ett in- 

 tresse, sådant man sällan såg hos den åldrige monarken. 

 Hans hemliga privatdiplomati, „le secret du Eoi", ledd af 

 hertigen af Broglie, d'Aiguillons politiske rival, var i denna 

 fråga alldeles ense med den officiella, — undantagande en 

 gång i fråga om medlen att vinna det gemensamma målet. 2 

 Hvad d'Aiguillon beträffar fann Creutz icke ord att beskrifva 

 „den gränslösa tillgifvenhet" denne visade Gustaf III, „den 

 ifver och värme, med hvilka han antager sig våra intres- 

 sen". 3 Den franske utrikesministerns brist på politisk skarp- 

 synthet och större diplomatisk förmåga framträdde i 

 hans hållning mot Sverige egentligen blott som en ofta nog 

 långt gående optimism. För dess bästa utvecklade han un- 

 der året 1772—73 en lika vaksam som kraftig verksamhet- 



Det vore dock att göra honom orätt, om man trodde, 

 att han — hvad hans motståndare i det franska statsrådet 

 förebrådde honom — endast för Sveriges skull eller af per- 

 sonlig tillgifvenhet för Gustaf III engagerade Frankrike till 

 dennes försvar. 



1 Se sid. 42-43. 



2 Se nedan om Dumouriez' sändning. 



3 H. EL III, 293 och 305. 



