68 



af åskådare och rapportör. Härtill gaf ock hans regering- 

 sitt bifall, angelägen som den var. att ,,det ej ma synas 

 som sökte K. M:t andra Hofs biträde i en sak, der 1 blotta 

 aktningen för billighet och rättvisa, i hvilkas upprätthål- 

 lande alla makter synas äga ett gemensamt intresse, bör 

 vara driffjedern för deras göromål". ' 



Planen att förmå österrikiska hofvet till opposition mot 

 Kysslands och Preussens anslag mot Sverige korsades, innan 

 den hunnit framställas, genom ett diplomatiskt drag i tvärt 

 motsatt riktning. I slutet af september framkastades nämligen 

 för furst Ilohan det förslag, att Frankrike till förekommande 

 af ett annars oundvikligt krig mellan Sverige och Eyssland, 

 hvilket lätteligen blefve europeiskt, skulle förmå Gustaf III 

 att vidtaga „en någorlunda jämkning emellan den gamla och 

 den nu upprättade Regeringsformen. " 2 Eohan tillbakavisade 

 genast ett slikt ingripande i en Sveriges inre angelägenhet. 

 Harm väckte detta förslag i Versailles. Medförakt och,.d'un 

 ton tout ä fait imposant' 1 vägrade d'Aiguillon upptaga det 

 samma. Det hade gjorts, förklarade Kaunitz, ,,af kärlek 

 till humaniteten, då det afsäg att förekomma en blodsut- 

 gjutelse, som kunde sträcka sig öfver hela Europa, och af 

 ömhet föi' Sveriges väl". Men både i Stockholm och Ver- 

 sailles såg man i det samma blott en eftergift för ryska 

 och preussiska Önskningar! ;| 



Det gaf emellertid anledning till åtskilliga konferenser 

 såväl mellan d'Aiguillon och österrikiska sändebudet i Pa- 

 ris, som mellan furst Eohan och furst Kaunitz. Denne ville 

 framhålla förslagets antagande såsom det enda medlet att 

 rädda Sverige och detta såsom ett värdigt gemensamt mål 



1 U. Sehefter till Bark den '% ITO (H. II. II, 349} 



- Bark till kaöslipr. ti. - a /,, och 7 lp (II H s 297o ch 307). 



3 >Se lutrom nedan kapitel V. 



