74 



försäkran". St. Priest ingaf kort derpå ett memorial af lika 

 innehåll. 1 Denna undskyllan om brist på instruktioner kunde 

 icke synnerligt länge brukas. Bröderne Celsing fruktade, att 

 man slutligen skulle vid turkiska hofvet anse sig „amuserad", 

 och uppmanade ånyo med värme sin regering till ett kraf- 

 tigt: beslut för en traktat med Porten. Någon synnerlig fara 

 kunde en sådan icke medföra. Ty Porten skulle antagligen 

 icke så. snart reklamera Sveriges hjelp och, om sä skedde, 

 kunde Sverige draga ut på tiden under undskyllan på rust- 

 ningar. Emellertid hade man vunnit tid och anspråk på 

 Portens hjelp, om Sverige angrepes. Presidenten Gelsing skrif- 

 ver härom den 3 nov. : 



„I detta afseende tyckes ock mindre vägas med ett å 

 Sveriges sida tillgörande anbud, hvilket naturligtvis ej skulle 

 kunna äga rum med mindre Porten formeligen utfäste icke 

 allenast peningeunderstöd, utan ock tillförlitlig säkerhet, till 

 exempel under Frankrikes garanti, att icke sluta fred eller 

 stillestånd utan begge magternas gemensamma samtycke enligt 

 livad allianstraktaten allaredan förmår". — „Mr de S:t Priest 

 och jag anse som en nödvändighet, att mera uämda anbud 

 göres med någon authenticité icke allenast att sa medels 

 förebygga Kysslands ytterligare försök till alliancens annulle- 

 rande, utan ock hos Porten hafva en titre och constaterad 

 rättighet till hennes erkänsla, derest Sverige efter fredsslu- 

 tet synligare hade något anfall att befrakta". 



Han kände sig så mycket mer uppfordrad till en dylik 

 uppmaning, som han visste, att Sveriges fiender »jorde sitt 

 bästa för att hos Porten undergräfva dess anseende. Goodricke 

 hade försäkrat sin kollega i Konstantinopel, Murray, att Gu- 



1 G. Celsing till kanslipr. '/n '772. 



