mycket obehagligare, som de första uppgifterna om stats- 

 livälfri ingen i Sverige voro för knapphändiga för att låta 

 honom säkert bedöma med hvad framgång den genomförts 

 och derefter lämpa de närmaste mått och steg han ägde 

 att taga. 



Berört) synes han dock från första stund varit ense 

 med sig sjelf, att lian icke kunde svika Katarina II, derest 

 hon yrkade tillämpning af 1709 års fördrag. Men motbju- 

 dande syntes honom i högsta grad ett angrepp på hans 

 systerson. Det kunde icke göras, utan att han. omedelbart 

 efter det den polska delningen väckt Europas afsky, ånyo 

 kränkte folkrättens och nu äfven blodbandets helgd. — Dess- 

 utom stod det för honom klart, att Sverige, om det anfölles, 

 kunde räkna på Frankrikes, kanske äfven Spaniens under- 

 stöd. England var honom fiendtligt, närmast med anledning 

 a f hans polska annexioner och hans intrång på Danzigs 

 handelsrättigheter. Wiener-kabinettet kunde motsätta sig 

 annekteringen af Svenska Pommern, kanske t, o. m. väcka 

 6 flencltlig koalition emot, honom bland Tysklands furstar, 

 t hvarje händelse voro att förutse allmänna förvecklingar, 

 S; >dana han just då framför alt måste undvika. 



De synpunkter han tillsvidare uppstälde på sitt poli- 

 tiska program voro derför de två: att åtminstone under 

 den närmaste framtiden hålla tillbaka Byssland från ett an- 

 **Q på Sverige och att förmå Gustaf III till en sådan 

 modifiering af Sveriges nya regeringsform, att „casus foede- 

 Ws" betoges de förbundna makterna, — detta senare må- 

 hända med den baktanke, att derigenom roten till Sveriges 

 8'amla onda blefve ouppryckt. Men för att lyckas i detta 

 dubbla spel, fordrades framför alt, att de intresserade mak- 

 tei *na stannade i okunnighet om hans verkliga afsigter och 

 a tt särskildt Katarina II hölles varmt öfvertygad, att hans in- 



