84 



tressen helt sammanföllo med hennes. Fredrik II var emel- 

 lertid fullt medveten om de svårigheter en sålunda planlagd 

 taktik mötte. Han visste, att Katarina var personligen djupt 

 uppbragt öfver den svenske konungens djerfva tilltag och 

 att Panin, som betraktat sig såsom det ryska partiets i Sve- 

 rige specielle beskyddare, lifligt önskade se det samma 

 åter upprättadt och det nederlag för den ryska politiken, 

 hvilket delvis kunde tillskrifvas hans ouppmärksamhet, godt- 

 gjordt. Han förutsåg äfven, att Gustaf III blott efter det 

 segaste motstånd läte sig beröfvas den vidgade konungamakt 

 han nyss förvärfvat, 



Det preussiska sändebudet i Petersburg, grefve Solms. 

 fick omedelbart efter revolutionsnyhetens ingående befall- 

 ning att försäkra det ryska hofvet, att det i denna ange- 

 lägenhet, liksom i hvarje annan, kunde räkna på Fredrik ILs 

 vänskap och trohet mot ingångna förpligtelser. — Ett par 

 dagar senare sändes honom närmare ordres. 



Han underrättades, att hans monark ville om möjligt 

 korrigera den „ dumhet" Gustaf III begått och till den ändan 

 föreslog, att de ryska och danska sändebuden i Stockholm i 

 samråd med det preussiska skulle begära en gemensam audiens 

 hos Gustaf III och därvid framhålla, att deras resp. regerin- 

 gar, såsom garanter för Sveriges förra statsform, måste på- 

 yrka, att denna till punkt och pricka återstäldes, och att de, 

 om Gustaf III vägrade att ingå i underhandling härom, för- 

 behöllo sig full handlingsfrihet — med påföljder, dem han 

 sjelf kunde förutse. 1 



Detta förslag öfverensstämde med det ryska kabinettets 

 stämning för ögonblicket mer, än Fredrik synes förestält sig. 

 Katarina II hade, såsom uämts 2 , beslutit att i afseende å den 



1 Fredrik II till Solms d. «/„ H72. Se bil. 11:0 20. 



2 Se ofvan sid. 48—50. 



