96 



Helt annat var deremot förhållandet med gränsen mot 

 öster. Finland komme ögonskenligen vid ett öfverfall af 

 Sveriges grannar att få upptaga hufvudangreppet. Lan- 

 dets afskilda läge, svårigheten att här vid ett hastigt 

 inträdande behof ersätta livad tidigare i försvarets ordnande 

 försummats var ett ytterligare skäl att icke på detta håll 

 uppskjuta rustningarna för ett eventuelt ryskt angrepp. 



Den gamle Augustin Ehrensvärd utnämdes till befäl- 

 hafvare för trupperna i Finland. Åt ett utskott, i hvilket 

 J. M. Sprengtporten efter sin ankomst till Stockholm blef 

 den ledande själen, lemnades att ordna försvarsverket i Fin- 

 land, för hvars granskning ditsändes konungens adjutant, 

 öfverste Grönhagen. Genom dess omsorg sattes lif i befäst- 

 ningsarbetena. Gevär, ammunition och utredningspersedlar 

 öfversändes till Finland. Militären samlades och öfvades 

 o. s. v. 1 



Men ögonskenligen var det, som Sverige med egna 

 medel kunde åstadkomma, otillräckligt för att göra det be- 

 redt att mottaga ett samtidigt anfall af dess samtliga 

 grannar. Ty det kreditiv på 50 tunnor guld bankoutskottet 

 beviljat konungen fick användas först vid inträffande krig 2 

 och med nya pålagor ville Gustaf III icke låta sin nya re- 

 gering debutera. Deras påläggande skulle för öfrigt kraft 

 ständernas godkännande och en riksdag var livad han fram- 

 för alt ville undvika. 



Gustaf III ingick derför utan betänkande på den upp- 

 maning Creutz sände honom att begagna sig af den rådande 

 entusiasmen för att af Frankrike utverka det rikliga under- 



1 Se härom närmare i slutkapitlet: Finland under faran för ett 

 svenskt-ryskt krig 1772—1773. 



2 Denna ressurs förblef en hemlighet för det franska hofvet. 



