107 



deklaration. Men Mig förtrytelse väckte der Gustaf IILs 

 uppträdande. Öppet tog det ryska liofvet Danmarks parti 

 mot Sverige. 



Gustaf III hade. såsom nämdt, i oktober månad, upp- 

 muntrad af d'Aiguillons optimistiska försäkringar, börjat hop- 

 pas på en blidare stämning vid det ryska liofvet, Med Så 

 mycket mera mod fortsatte han sina bemödanden att genom 

 en lugn hållning och smickersam artighet stärka den samma. 

 Ett ypperligt medel härtill trodde han sig hafva funnit i 

 planen att till Petersburg afsända en ambassadör med an- 

 ledning af storfursten-tronföljarens myndig blifvande d. 1 okt. 

 1772, en åtgärd, som dessutom. — det synes varit hans hem- 

 liga hopp, — möjligen i gengäld läte honom vid sitt hof se en 

 rysk ambassadör. » Denna plan öppnade tillika för Gustaf 

 III en utväg att på samma gång han lät envoyén Eibbing, 

 som icke ägde hans förtroende, men hvars intima förhållande 

 till Panin emellertid förbjöd hans omedelbara återkallande, 

 kvarstå på sin post, dock se Sveriges intressen i Petersburg lem- 

 nade i goda händer. Detta var just vid denna kritiska tidpunkt 

 så mycket mer önskligt. som den verksamhet till Sveriges 

 fromma, hvilken Frankrike och Spanien begynt vid det ry- 

 ska hofvet, ovilkorligen förutsatte en nära förbindelse mellan 

 Sveriges och dess förbundnes representanter. Det var ock 

 detta Gustaf III främst betonade, då han delgaf det franska 

 hofvet sitt beslut beträffande ambassaden. Den svenske am- 

 bassadören borde ej blott gifva uttryck åt Sveriges goda 

 dispositioner och öfvertyga Katarina IL att hon i Gustaf DT 

 hade en slägting, „zélé pour écarter les inquiétudes et les 

 soucis qui peuvent environner son tröneV utan i denna af- 



1 Scheffer till Eibbing d. »•/„ 1772. 



2 Vergennes till d'Aigiullon (1. "V,,, Htfc. 



