110 



med ett ord färdigt för afresan. Man väntade endast på 

 ryska hofvets bifall till ambassadens mottagande. 



Nämde dag, den 30 nov., anlände en depesch (af d. 13 

 nov.) från Bibbing. Han meddelade, att Panin försäkrat, 

 det kejsarinnan mycket nådigt skulle upptaga detta nya bevis 

 på Gustaf III:s vänskap, men i en apostill tillägger han, att 

 han märker, det man vid hofvet drager ut på tiden med af- 

 gifvande af svar på ambassadfrågan. Dagen derpå, d. 1 dec, 

 anlände till Österman svaret — i en vägran. Katarina hade, 

 förklarade Panin, sedan sin tronbestigning velat undvika be- 

 sväret med ambassader och gjort till en princip att mottaga 

 endast sändebud af andra rangen. Hon nödgades derför nu 

 af böj a äfven sin kusins uppmärksamhet. För öfrigt behöf- 

 des ej denna för att öfvertyga henne om Gustaf IILs vän- 

 skap och hans önskan om god grannsämja. 1 Österman skulle 

 ..i förbindliga ordalag" framhålla dessa skäl. Skulle de icke 

 finnas verksamma till ambassadens förekommande, borde han 

 „i yttersta nödfall" och i hemlighet, så att det icke blefve 

 Posse bekant, förklara, att valet af Posse var föga lyck- 

 ligt: han egnade sig minst af alla att fylla en så vigtig post, 

 då ,,han icke haft lyckan att förvärfva Hennes Kejs. 

 Maj:ts approbation". 2 Egentliga skälet till denna vägran var 

 emellertid det, att Katarina med förtrytelse erfarit det Gu- 

 staf III bemödade sig att i Sverige och i utlandet sprida 

 den uppfattning, att han vore ,, uti ganska förtroliga termer" 

 med henne. Hon ville, enligt Östermans råd, på ett i ögo- 

 nen fallande sätt vederlägga en sådan uppfattning. 



1 En liknande förklaring lenmades cl. 17 nov. i form af en not 

 ;'it Ribbing. 



1 Panin till Österman d. '/,„ nov. 1772. 



