111 



Detta oväntade svar. livilket Österman den 2 dec. 

 meddelade ät riksrådet Falkenberg, som skötte kanslipresi- 

 dentens post, medan] denne följde Gustaf III på hans 

 eriksgata, väckte det obehagligaste uppseende vid det sven- 

 ska hofvet. Det var ett tydligt, afsigtligt slag i ansigtet 

 efter alt det oförsigtigt öppna koketteri Gustaf III egnat den 

 ryska lierrskarinuan. Denne kände ock djupt den förödmju- 

 kelse detta slag innebar, gifvet som det var inför allas åsyn. 

 Med ängslan såg lian sina illusioner om den ryska vänska- 

 pen ramla. 



Det skedda kunde emellertid icke göras om intet. 

 För Gustaf IH. återstod blott att taga saken lugnt och tyda 

 allting till det bästa. För Österman förklarade lian ambas- 

 sadens ändamål vara vunnet, då ju dennes furstinna i livarje 

 fall sett hans goda vilja. I Stockholm sökte hofvet under 

 hvarjehanda förebäranden dölja anledningen till ambassadens 

 inställande, likaså i utlandet. Äfven Vergennes. som a egna 

 och sitt hofs vägnar uppmuntrat Gustaf III i hans plan, 

 sökte hjelpa till att i offentligheten bortförklara den lidna 

 motgången derhän, att ju Katarina II:s motivering vore helt 

 naturlig. l Men för d'Aiguillon uttalade han sina bekymmer 

 öfver det hot han ansåg den samma innebära. 



Knapt hade Byssland slagit detta slag, så fick Gustaf III 

 derifrån mottaga ett nytt. Hans djerfva utmaning till Danmark 

 hade, såsom uämdt, i Petersburg väckt liflig förtrytelse. Man 

 såg deri en gemensam sak att försvara. I sådan ton var den 

 not affattad, hvilkeu Panin den 15 uov. (gl. st.) tillsände Öster- 

 man, för att framlemnas åt Gustaf III. Denne underrätta- 

 des deri, att hans eriksgata och hans rustningar mot Danmark 



1 Falkenberg till Scheftev d. 4 /r> iTIZi G;l>ret' till kanslipres. 

 U. Scheffer".) 



L 



