mmmmmmmmmmmmmmmmmmmm 



114 



Manskap flyttades från Willmanstrand upp till Nyslott. Gar- 

 nisonen i Wiborg sades förstärkas med två regimenten. ] 

 Äfven sjörustningarna pådrefvos med ögonskenlig ifver. 



Samtidigt som Ryssland gaf detta hotfulla svar på Gu- 

 staf IILs utmaning till Danmark, bröt äfven det preussiska 

 sändebudet af samma anledning för första gången sedan re- 

 volutionen sin mot den svenska regeringen iakttagna tystnad. 



Men detta skedde ■ — emot Fredrik ILs vetskap och vilja. 



Så allvarsamt uppskrämd han än i verkligheten blifvit 

 öfver Gustaf IILs hotande tåg mot Norge, hade han mycket 

 reserveradt afböjt alla försök från danskt håll att utverka hans 

 deltagande i en demonstration emot Sverge. Äfven i Peters- 

 burg hade han låtit förstå, att en deklaration mot Gustaf III 

 egentligen komme för sent, sedan denne med danska hofvet 

 vexlat de lugnande fredsnoterna. I hemlighet hade han 

 dock för den händelse Gustaf III verkligen öfverginge till 

 angrepp gifvit sitt sändebud i Stockholm befallning att in- 

 lägga en protest mot detta fredsbrott. 2 — En sådan håll- 

 ning kunde icke undgå att särskildt hos Danmark stärka 

 misstankarna, att Fredrik II i sjelfva verket gynnade sin 

 systersons politik. Baron Guldencrone uttalade upprepade 

 gånger för Österman sina farhågor härför och dennes för- 

 klaringar kunde icke tillfredsställa honom. 3 Ja, man kan 

 mellan raderna i Östermans depescher läsa tydligt nog, att 

 icke heller han var så säker om Fredrik ILs verkliga stäm- 

 ning. Och det svenska hofvet gjorde sitt bästa för att yt- 



1 Se slutkapitlet: Finland under taran för ett svenskt-iyskt 

 krig 1772—1773. 



2 Se härom närmare i kap. VIII. 



5 Östermans dep. till Panin d. n /. 23 nov. och d. '/, s dec 1772. 



