115 



terligare gifva fart åt tron, att lian i grund och botten var 

 Gnstfcf III gynsam. 



Det var just för att vederlägga dessa rykten, Fred- 

 rik II:s chargé d'affaires Behnisch, ntan annat bemyndi- 

 gande än dennes ordres af d. 9 nov. 1 , ansåg sig omedelbart 

 böra seknndera den ryska noten af d. 15 / 2 c nov., sa snart den 

 af Österman öfverlemnats åt Falkenberg. Behnisch förkla- 

 rade, att hans monark med liflig förvåning sett Gustaf IILs 

 krigiska rörelser och ville lemna ..sin uppriktigt älskade 

 systerson" det vänliga förtroende, att ett angrepp på Dan- 

 mark ofelbart skulle mot .Sverige frammana fruktansvärda 

 makter, främst Byssland, och att han sjelf dervid af sina för- 

 bindelser tvunges att gå med i striden. 



I sitt svar „dref Falkenberg förställningen ända der- 

 hän", att han fann det naturligt, att Fredrik II toge Byss- 

 lands parti, om det angrepes, men ansåg, att härom icke 

 kunde vara fråga, då Gustaf III icke syntes hysa några an- 

 fallsplaner, och att Behnisch's föreställningar egentligen an- 

 gingo Danmark, som ensamt genom sina rustningar framkal- 

 lat oron. 2 



Gent emot Österman hade emellertid detta Behnisch's 

 uttalande icke åsyftad verkan: han meddelar sitt hof, att 

 Behnisch uttryckt sig så osäkert, att, det icke var klart, 



1 Se l)il. n:o 23. 



2 Behnisch till Fredrik II å. <-/ J8 och d. 22 /,, 1772. — .,Oommc de- 

 imis la revolution on n'a cessé de dire que le lioi de Suéde était 

 siir de 1'agrément de Votre Majesté sur ee qu'il faisait, on n'a pas 

 laissé de renouveler efea propos au sujet de la Norvége. Le C:te Öster- 

 man, quelque persuadé qu'il soit du eontraire, a toujours vu avee 

 cliagrin qu'on beroait le public par de pareilles idées. L'insinuation, 

 quoique indircete, que j'ai cru faire au sénateur Falkenberg sur ce 

 sujet a calraé les appréliensions du ministve de Kussie". . . . (Sist 

 anf. dep.) 



