118 



för Sveriges nya statsskick var förbi, låg den diplomatiska 

 förbindelsen mellan hofven i Berlin och Stockholm nere. 



Äfven i Versailles väckte nyheten om Gustaf IILs 

 plötsligt beslutna krigiska uppträdande mot Danmark, så- 

 som han ock förutsett, oro och missnöje. Just på en af 

 de ömtåligaste punkterna hade han sårat d'Aiguillons poli- 

 tiska önskningar. Men det skedda kunde icke göras om 

 intet och den officiella korrespondansen mellan de svenska 

 och franska hofven ger icke något uttryck åt denna stämning. 

 Endast Vergennes' samtidigt gjorda anhållan att blifva rap- 

 pellerad och ersatt af en militär visar det djupa missnöje 

 han fattade öfver att. såsom han befarade, se sitt hofs po- 

 litik kastad öfverända. ' 



Stor var ock tillfredsställelsen i Versailles, när det be- 

 kräftade sig, att i Norden krigshotet försvunnit, att Gustaf 

 III återgått till det franska hofvets vyer. Och i sin glädje 

 tvekade d'Aiguillon icke att med oföränderlig optimism, 

 i omedelbar fortsättning på den förbittring, under hvilken 

 de svenska och danska hofven vexlat sina vänskapsbety- 

 gelser, gifva Gustaf III rådet att dock ändtligen sätta tro 

 till Danmarks ärlighet och. med denna makt sluta ett de- 

 fensiv-förbund. 2 Han gaf de franska sändebuden i Stock- 



1 Vergennes till cFAiguillon di u l l<t i'112. 



2 „.Je suis persuadé qu'on rendra enfin justice å Stockholm a la 

 droiturc et a la foi de la Cour de Copenhague et qiie, de part et 

 d'auti'e, on ouvrira les yeux sur los véritables projets qui dirigent 

 les pensées et les mouvements des deux cours. Elles cesseront d'étre 

 susceptibles de 1'illusion que 1'on eherche å lenr faire par des vues et 

 pour des intéréts partieuliers." — „Je crois méme qu'abandonnant des 

 préjugés de jeuncsse et d'édueation, il (Gustave III) les sacrifiera, sans 



