'?■&??. ■■■.■■■ 





120 



sig sist nämda makt, öppna dess ögon för vadan af en in- 

 tim förbindelse med en så opålitlig och orolig furste som 

 Fredrik II, visa, huru Preussen ocli Österrike, med intressen 

 konträrt motsatta Bysslands, i den polska delningen tagit 

 det största bytet och nu under kriget med Turkiet icke nog 

 kraftigt understödde Bysslands anspråk. I Versailles kände 

 man mycket väl, att det var i främsta rummet Panin, som 

 i Petersburg förfäktade Fredrik ILs intressen. Och otroligt 

 är icke, — hvad rykten i den diplomatiska korrespondansen 

 från denna tid försäkra, — att versailler-hofvet t. o. m. lry- 

 ste hoppet att se honom störtad. 



Dessa svårlösta uppdrag anförtroddes åt Durand, som 

 senast i Wien varit rådgifvare åt furst de Rohan och 

 allmänt erkändes vara en af den franska diplomatins skick- 

 ligaste män, förtrogen särskildt med de polska förhållan- 

 dena. l Det yttre syftet med hans sändning var att bi- 

 lägga en emellan Katarina II och Ludvig XV uppkommen 

 rang-tvist. Hans egentliga uppdrag doldes försigtigt, så 

 att icke ens Gustaf III omedelbart underrättades om det 

 samma. 2 



Det var vid denna tid ett ända till det otroliga gående 

 allmänt bruk inom de europeiska hofven att af hvarandra 

 stjäla den diplomatiska korrespondansens hemligheter. I Wien 

 sammanströmmade från en mängd orter afskrifter af ut- 

 ländska depescher, äfven af sådana af den mest sekreta 



1 „C'est 1'homme le plus fin et le plus rusé qui soit sorti du ca- 

 binet de France", skrifver Fredrik II till Solms d. 18 / 2 1773.. ,,Durand 

 est un négoeiateur des plus habiles et plus adroits que la France 

 ait aujourd'hui. II lera jouer toutes sortes de ressorts pour parve- 

 nir aux fins". (Keskript till Solms d. ,2 /„ 1772.) 



2 Se Creutz' dep. till Gustaf III d. ! »/ 9 1772. (II. II., III, 283.) 



