124 



Tvärtom såg- den franske utrikesministern i underrät- 

 telserna från Petersburg endast ytterligare stöd for den 

 framtidsljusa uppfattning af det politiska sakläget han bildat 

 sig, en uppfattning, för hvilken lian bemödade sig att vinna 

 det svenska hofvet. 5 



Men i Stockholm betraktade man sakläget med andra 

 ögon. Då Gustaf III anträdde sin eriksgata hade han yifet- 

 rat, att den, om den ock ej medförde annan vinning, skulle 

 åtminstone bringa större klarhet i Sveriges ställning till 

 dess grannar. Så hade ock skett. Gustaf III dolde icke 

 för sig och icke heller för sin franske allierade, att den 

 klarhet, som vunnits, om den än alt fortfarande lemnade 

 något rum för en pinsam ovisshet, lät den mest misstänk- 

 liga dager falla öfver Sveriges fienders planer. 



Det lugn och det förtroende, livarmed Gustaf III 

 svarade Katarina ILs och Fredrik II:s i december gifna 

 deklarationer, var derför långt mer anlagdt än verkligt. 

 Danmarks angrepp betraktade han som „une partie remise". 

 Med Mig oro motsåg han det nya året 1773, under hvil- 

 ket, såvidt ses kunde, Sveriges öde skulle få sitt afgö- 

 rande. 2 



Blott altfor grundad var denna oro. En blick bakom 

 kulisserna på den notvexling mellan Sveriges grannar, åt 



que c'est ce Prince qui s'oppose å ce träité" skrifver cVAiguillon 

 till Vergennes d. lf/^'4772. 



1 D'Aiguillon skrifver till Vergennes cl. 18 / 12 1772, att Sveriges 

 grannar „témoignent les dispositions les plus favorablea :l la conti- 

 nuation de la paix avec cette couronne". 



2 Gustaf III skrifver d. ™/ 12 "72 till C. F. Sclieffer: „Sur ces 

 articles- la, vous le savez, mon cher eomte, ja snis un poltron en 

 attendant". („Gust Pappren", X.) 



