■ ■■!■ ':■'.■. ■ 



a- ■ ■ ■ ■ ■■ 

 Jsmmm 







126 



genomföra sin statshvälfning, hade denne satt sig- i rörelse 

 för att bekämpa det nya statsskicket. Med djupaste för- 

 trytelse hade han åsett ,,den räddhåga ocli oförlåtliga feg- 

 het", hvilken särskildt officerskåren och sekreta utskottet 

 , .till dess eviga skam" vid detta tillfälle lagt i dagen och 

 hvilken ensamt förklarade, „huru ett folk. som vårdar sig 

 om sin frihet, kunnat så med ens låta förslafva sig". Samma 

 ängslan hade ännu under följande månader lagt band på 

 hans verksamhet för ordnandet af ett oppositionsparti. Dess- 

 utom hade mänge af de forne riksdagshjeltarne öfvergått 

 till konungens läger. 



Emellertid var missnöjet med statshvälfningen „täm- 

 meligen stort", särskildt inom officerskåren, af hvars med- 

 lemmar åtskillige vändt sig till Österman med begäran att 

 få inträda i rysk tjenst, och, skrifver han, ,. allenast fruktan 

 tor förföljelse håller alla i tystnad". Under ett sådant sak- 

 läge hade Österman icke tvekat att uppmana sin regering 

 att skaffa sig anhang och sätta i gång oroligheter i Finland, 

 medan Preussen och Danmark borde förfara lika i Pommern 

 och Skåne ; det skulle särskildt i Finland och Skåne gå lätt 

 för sig, „om utan afsigt att bemäktiga sig dessa länder 

 försäkran gåfves om återupprättande af friheten". Efter 

 rönande af framgång deri borde då, hade han vidare före- 

 slagit, deklarationer mot det nya statsskicket spridas och dem 

 gifvas eftertryck genom beväpnadt uppträdande," utan hvilket 

 blotta deklarationer icke kunna hafva verkan". Österman hade 

 äfven föreslagit förbud af spanmålsexport till Sverige från 

 Ryssland, Danzig ocli Preussen", — i anseende till den i 

 Sverige felslagna skörden vore „intet så egnadt att utbreda 

 missnöje i landet", — samt att Sundet skulle spärras för att 

 en fransk-spansk flotta hindradesatt inlöpa i Östersjön. — Öster- 

 man hade sålunda under beklagande af den framgång, hvar- 



