PHBhHhhhHHBEHhhww' : WBHHBHHHBHIBB' 





132 





VIII. 



Budskapet om Gustaf IH:s färd mot norska gränsen 

 väckte, såsom nämdt, x hos Fredrik II de allvarsammaste 

 farhågor. Han trodde sig redan hora stormklockornas 

 dån, kallande till det krig han så. ifrigt sökt att före- 

 bygga. Ty han kände norrmännens missnöje med den 

 danska styrelsen, han trodde, att hela den norska truppstyr- 

 kan vore beredd att sluta sig till Gustaf III:s fanor, så fort 

 han blott öfverskrede gränsen. Denne hade dessutom, för- 

 säkrades det, af Spanien erhållit understöd för företaget 

 samt under dess och Frankrikes garanti i Holland upptagit 

 ett lån på 2,700,000 livrés. Men framför alt kände Fredrik 

 mer än väl sin systersons stämning mot Danmark och för- 

 stod väl, att han i den stolta sjelftillit hans statshvälfning 

 ingifvit honom nu mer än någonsin kände sig lockad, att 

 fortsätta sin segerbana i ett nytt företag. — Fredrik II var 

 verkligen öfvertygad, att Gustaf III beslutit att hellre före- 

 komma än förekommas, och att han derför nu gripit till va- 

 pen i akt och mening att genom ett kraftigt slag krossa 

 Danmark, innan dess allierade ryckt ut på valplatsen. 2 



1 Se sid. 114. 



2 Se bil. n:o 24. — Fredrik II till Dönhoff d. »/„, (Fredrik 

 II återtog, ehuru för sent, det tillstånd han d. 10 /, gifvit Dönhoff att 

 hemresa), till Behnisch d. w /ii> 22 / u ocn l / 19) till Finckenstein d. 8 /n 

 och 20 / u , till Edelsheim d. 29 / u 1772. 



