





134 



det angafs, meddela Österman, att Fredrik II gerna såge 

 det de preussiska och ryska sändebuden vid svenska hofvet 

 gemensamt uttalade sig ,.med lämplig ton". Skulle Öster- 

 man, såsom Fredrik II höll för troligt, icke vilja yttra sig, 

 innan han af sitt liof dertill bemyndigats, skulle äfven 

 Dönhoff iakttaga fullkomlig tystlåtenhet. 1 



Mot Danmark visade Fredrik i förstone mycket del- 

 tagande, dock utan att ingå några reella förbindelser. Han 

 skref den 9 nov. ett egenhändigt bref till danska änkedrott- 

 ningen, deri han försäkrade henne, att .Ryssland, om Dan- 

 mark angrepes, skulle skaffa det upprättelse. 2 Men då v. Osten 

 lät framföra en begäran, att Fredrik II ville förena sig 

 med ryska kejsarinnan om en gemensam deklaration till Gu- 

 staf III, afböjde han detta under särskilda pretexter: en 

 deklaration komme säkerligen för sent, den måste riktas 

 till det svenska ministeriet, dä ju Gustaf III sjelf befann 

 sig på sin eriksgata; dessutom kunde han intet göra, innan 

 han kände Rysslands tanke beträffande detta förslag. :! 

 Och då emellertid hans representant vid svenska hofvet 

 förenade sig om den not, hvilken Österman d. 18 dec. afgaf, 

 uttalade Fredrik II häröfver sitt misshag. * Äfven grefve 

 Solms i Petersburg instruerades att i lugn observera det, 

 ryska hofvet och undvika att på något sätt gifva ytterligare 

 skäl till den irriterade stämning Gustaf IILs ..eriksgata,, 

 der komme att väcka. Men på försäkringar till Katarina 

 II om hennes preussiske förbundnes trohet mot ingångna 



Se bil. n:o 23. Jfr. sid. 1 15; 





- Afskrift i Fredrik ILs bref till Finckenstein d. ,0 / n 1772. 



8 Fredrik II till preuss. sändebudet i Köpenhamn, Arnim, d. »Vn 

 1772 (i „Fredrik ILs hemliga korrespondans med Finckenstein"). till 

 Finckenstein d. "/is 1772. Österman till Panin d. 1T /., 3 nov. 1772. 



* Se sid 1 li>. 



