140 



zigs handel. 1 Fredrik II å sin sida hyste icke några varmare 

 känslor, om ens några alls, för det svenska konungahuset. 

 Han har i förtroende erkänt, att det egentligen var endast 

 hans systers öde, som ingaf honom bekymmer för en tron- 

 hvälfning i Stockholm. En bevisande kommentarie härtill 

 äro hans bemödanden att for Österman och i Petersburg 

 framställa henne såsom främmande eller likgiltig för den sven- 

 ska statshvälfningen samt hans fägnad, då han såg sig häri 

 lyckas. 2 



Det var uteslutande ur den egna fördelens synpunkt 

 Fredrik II betraktade den svenska frågan. Detta visar sig 

 isynnerhet i hans hållning mot det ryska hofvet. De varma för- 

 säkringar om sin obetingade anslutning till Katarina II:s af- 

 sigter, hvilka han under oron för angreppet på Norge afgaf 

 och sedan ända till våren 1773 npprepadt förnyade, följdes 

 aldrig af ett steg till öppen fiendtlighet mot Sverige, aldrig 

 af någon klar, direkt öfverläggning för ett angrepp på 

 denna makt. Det enda i denna riktning, hvartill han lät 

 sig förmå, var att han i februari 1773 genom sitt sändebud 

 i Köpenhamn, baron Arnim, understödde Rysslands uppma- 

 ning till Danmark att vidtaga sjörustningar och sjelf anbe- 

 falde några, efter hvad det synes, helt betydelselösa militära 



1 Mod afseende å siat nämda punkt skrifver Fredrik II till 

 Behniseh d. 26 / 2 1773: „Je sais dono que Je n'ai rien de bon de me 

 promettre de la part du ministére suédois et moina eneore de tons 

 ceux qui portent le nom Scheffer. Mais, si Je suis convaincu de tout 

 cela, Je le suia aussi de 1'antre eöté qu'avec toute leur mauvaise 

 volonté on ne saurait Me nnire absolument en rien, de sorte que Je 

 irTembarraaae tréa-pen et meme point du tout de leurs sentiments 

 å mon égard". 



- Behniseh till Fredrik II cLS 15 /, oeh '% 1773. Keskript till 

 Behniseh d. i j 2 och 2 /a "73. 



