149 



till hälften armeras, — afginge till. Göteborg, färdiga att 

 på höjden af Jutland möta de iranska transportskeppen och 

 derifrån konvojera dem till nämda hamn. D'AiguiHons för- 

 slag var väl motiverad! Genom en sådan åtgärd vore Eng- 

 lands „baltiska intresse" ocli ära räddade; fritt från omsor- 

 ger från detta Mil, kunde Frankrike lemna sin allierade ett 

 så mycket, kraftigare understöd; de franska hjelptruppernas 

 afresa blefve knappast känd, innan de redan anländt till 

 Sverige; den franska kåren skulle jämte tio tusen sven- 

 skar förslå att. tygla danskarne; sin öfriga styrka kunde 

 Gustaf III öfverföra till Finland, der han då borde kunna 

 åtminstone under ett första fälttåg hålla ryssarne tillbaka; 

 för Pommerns försvar måste man hufvudsakligen söka lijelp 

 hos Österrike och andra tyska stater h 



Detta förslag från Frankrike mottogs visserligen af 

 det svenska kabinettet med erkänsla. — Gustaf III uttalade 

 den i ett egenhändigt bref till Ludvig XV af den 17 jan. 1773 -, 

 — men med mindre beredvillighet, än d'Aiguillon väntat 

 sig. Redan Creutz hade framhållit svårigheten att passera 

 Sundet, om krig stode för dörren, ännu mer, om det redan 

 utbrutit. Från Stockholm upprepades samma betänkligheter. 

 Man begärde, att Frankrikes hjelp måtte gifvas just för 

 sjöförsvaret, hvari Sverige i sådan händelse väl kunde mäta 

 sig med sina motståndare. Vergennes var i denna sak en 

 tolk för Gustaf IILs önskningar. 



Jämförelsevis lugn för Sveriges säkerhet, lät d ; Aiguil- 

 lon underhandlingarna i denna fråga draga ut på tiden. 



1 D'Aiguillon till Vergennes d. '•/,, U72. 



2 Tryckt hos Tegnér, s. 97, dock ej fullt noggrant. Kattas 

 böra dessa satser: „Mon coeur n'en était pas . . . rempli. .Te prie 

 Votre Majesté de jeter lés 3'enx sur 1'ouvrage, quun Italien, témoin 

 oculaire et témoin impartial ... a composé". 



