158 



ordres om försigtighet och halfhet, å den andra faran för 

 ett ryskt-turkiskt fredsslut och lättheten att förskaffa Sve- 

 rige ett rikligt understöd emot Byssland. Genom alla ut- 

 talanden af bröderne Celsing till svenska hofvet från denna 

 tid går mer eller mindre oförtäckt maningen att hellre välja 

 den säkra fördel Porten i sina subsidier erbjöd, än den 

 osäkra, att genom passivitet hålla Rysslands anfallspla- 

 ner tillbaka. * — Samma uppfattning delade Frankrikes re- 

 presentant, S:t Priest, för hvilkeu Vergennes uttalade, att 

 Sverige borde gentemot Eyssland bevara ,.la forme pour 

 soi " . 2 



Emellertid ingingo till Konstantinopel budskap, hvilka 

 läto förmoda, att fredsunderhandlingarna i Bukarest skulle 

 sluta med samma negativa resultat som de tidigare. En- 

 trägnare än någonsin yrkade nu turkiske utrikesministern på 

 ett bestämdt uttalande af den svenska legationen beträffande 

 hans förslag om en subsidietraktat med Sverige. Vid ett 

 tillfälle, då. han åter kallat till sig den svenske dragomanen, 

 berättade han, att man försäkrat honom att alla Sveriges 

 krigiska anstalter vore idel ..bländverk' - , det vore totalt 

 utan ressurser, Gustaf TILs försök att i Xorge åstadkomma 

 en revolution hade misslyckats, och vid lians plan att angripa 

 Ryssland hade finnarne vägrat lydnad. Han slöt med den 

 kategoriska frågan: ,, kunna vi göra oss hopp om Sveriges 

 deltagande? I den händelsen skulle vi snart taga vårt 

 parti, gifva Sverige det kraftigaste understöd och tillbörlig 

 säkerhet vid fredsslutet. Säg: hvad 1 tanken?" — Den sluge 



1 ÄfVen genom grefve Bark sökte G. Celsing varna Gustaf III 

 att med säkerhet räkna på det ryskt-turkiska krigets fortsättande. 

 (Se Barks dep. till Seheffer af d. "/, och 31 / 3 JTS3 med bilagda skrif- 

 velser från Celsing till Bark). 



2 G. Celsing till Gustaf ril d. "/, och 3 /, IT',;!. 



