181 







XI. 



[ medlet af mars tick d'Aiguillon syn på ställningens 

 allvar. Durands meddelanden, bekräftade från Stockholm, 

 öppnade ändtligen lians ögon. * 



Icke blott Sveriges sak stod på spel. D'AiguilIon hade 

 att med den försvara Frankrikes och sin egen ära. Det 

 iranska hofvet kunde icke nu, då hjelp mer än någonsin var 

 af nöden, svika sina löften till Sverige, utan att lida ett 

 moraliskt och politiskt nederlag af allvarsammaste art. Den 

 franske utrikesministern personligen hade omfattat den sven- 

 ska frågan såsom en tacksam uppgift för sin statsmanna- 

 debyt och vid den fäst förhoppningar om nya, vidt gående 

 framgångar för den franska politiken. Han hade gifvit löf- 

 ten, som icke kunde ryggas. 



lien a andra sidan visste han, att Ludvig XV och 

 det franska folket önskade fred. Skulle d"Aiguillon icke 

 lyckas gå dessa önskningar till möte, var hans egen 

 ställning vid hofvet hotad. Hans företrädare, Ohoiseul, hade 

 ju fallit just på denna stötesten. 2 Det gälde således för 



1 Creutz till Gustaf III d. "/„ till Scheffer d. 18 / 3 1773. d'Ai- 

 guillon till Vergennes d. "/, 17 73. 



2 Creutz höll Gustaf III underkunnig om d'Aiguillons och Ludvig 

 XV:s hållning. Se t. ex. hans dep. till Scheffer d. :l / a , 7„, »A och 29 / 4 

 1773. 



