190 



del af diskussionen, — föreslog han, att konungen, derest 

 Ribbings nyss anlända, ännu icke lösta chifferdepesch inne- 

 hölle, att Byssland tillbakavisat Sveriges alliansanbud, 

 skulle tor rådet framhålla nödvändigheten att söka ut- 

 ländskt bistånd och då föreslå, att ett litet utskott af rå- 

 det finge i uppdrag att med honom och kanslipresidenten 

 öfverlägga, om de lämpligaste åtgärderna härför. För detta 

 utskott kunde då den franska traktaten framläggas. Detta för- 

 slag antog Gustaf III och lofvade eventuelt uttala sig i 

 rådet den 22 april. * 



Denna plan kom likväl icke till utförande. Ribbings 

 depesch innehöll om Sveiiges alliansanbud — ingenting. 

 På Scheifers råd uppskjöt Gustaf III att i rådet vidtaga 

 någon åtgärd för den franska traktaten. Han skickade i 

 stället genom Vergennes till d'Aiguillon ett förslag till 

 förändrad lydelse för den samma, enligt de anmärkningar 

 han gjort emot dennes projekt, en lydelse, som enligt Schef- 

 fers ord gjorde traktaten .,sä oskyldig", att den kunde 

 meddelas hvilken makt som helst. 2 





. 



Att Gustaf III med detta lugna kriticerande mottog 

 Frankrikes ädelmodiga alliansanbud, med dess „réciprocité 

 purement gratuite" hade icke sin enda, än mindre sin vig- 

 tigaste grund i konstitutionell samvetsömhet. Den egentliga 

 orsaken härtill var, att horisonten i öster visade benägenhet 

 att ljusna. 



Gustaf IILs specielle befullmäktigade och kunskapare 

 vid det ryska hofvet, kammarherre Fr. v. Nolcken, som 



' Vergennes till d'Aiguillon d. 2 % 1773. 



2 Scheffer till Creutz d. 24 / 4 H73. Vergennes till d^iguillon s. d. 



