198 



Hvad Österrike beträffade, hade Gustaf III öfvertygat 

 sig om riktigheten af det stränga omdöme grefve Bark fälde 

 öfver dess hållning emot Sverige, da faran för denna makt 

 var som mest öfverhängande : wienerhofvet Iiade icke vågat 

 och skulle icke våga lägga ett kraftigt ord, än mindre handla 

 för Sveriges bästa, om det af sina grannar angrepes. 1 Nå- 

 gon egentlig verksamhet kunde under ett sådant förhållande 

 icke anbefallas det svenska sändebudet i Wien. 2 



Emot Kyssland bibehöll Gustaf III den inställsamma 

 vänskaplighet han antagit. På samma gång de svenska 

 försvarsanstalterna redan vid första gynsamma underrättelse 

 österifrån saktade af. förnyade han sina freds- och vän- 

 skapsbetygelser till Katarina II. . Deras officielle tolk blef 

 numera kammarherre Fr. v. Nolcken. Ribbing återkalla- 

 des och erhöll en landshöfdingepost, i hvilken upphöjelse 

 „Gustaf III gaf ett bevis på sin aktning för Katarina II." - ! 

 Det nya sändebudet, som, om än icke ett diplomatiskt snille, 

 genom sin pålitlighet och aktivitet var en god ersätt- 

 niug för baron Ribbing, föreskrefs att verka för de syften, 

 som honom vid hans sändning till Petersburg framhållits. 

 Han skulle, såsom sitt „mästareprof", arbeta på, att Katarina 

 II ur sin då varande förbindelse droges öfver till förbund 

 med Frankrike och Sverige. * 



1 »Wienska hofvet hatar ej Eders Kongl. Maj:t, utan är dess 

 hemliga vän, men fördristar sig icke att det samma visa. En vän- 

 skap af denna beskaffenhet är i nödens tid näst ett hat. Man följer 

 härstädes la Politique du moment, utan afseende på tillkommande 

 tider", skref Bark till Gustaf III d. 31 / 3 177 3. 



2 Scheffer till Bark d. "/„ 1773. Gustaf III till Bark. d. »/ 6 1773. 



3 Scheffer till Österman d. 2B / 4 1773. („Kanslipr. koncepter") 

 v. Nolckens fullmakt af s. d. 



4 Scheffer til! v. Nolcken d. M / 4 , Gustaf III till v. Nolcken d. 

 %, 1773 m. fl. depescher. 



