203 



ringsplaner, under livilka han anträdde sitt uppbrott mot 

 Norge, så i den overksamhet han stundom, äfven der hand- 

 ling var af nöden, tillät sig. ilen dessa brister i hans ka- 

 raktär och begåfning trädde under hans första regeringsår 

 väsendtligen tillbaka för de goda sidorna i hans egendomligt 

 sammansatta natur. Mod brast honom icke. Ett djerft 

 uppträdande tilltalade honom högeligen, isynnerhet der det 

 tillika kunde ske på ett effektfullt sätt. Fosterländskt sinne- 

 lag var en af hans dygder. En hög tanke om sin egen 

 värdighet och Sveriges ära var hos honom ett utmärkande 

 drag. Varm för en ädel sak, var Gustaf III mäktig af 

 sjelfuppoffriug och handlingskraft. 



Uppvuxen under partitidehvarfvets tryck, hade Gustaf 

 III fattat en djup, personlig motvilja för dess styrelse- 

 skick. Han såg tydligt de faror, yttre och inre, mot hvilka 



det förde. En klar uppfattning i denna punkt och 



andra 



sidan den stolta sjelf känsla statshvälfningen hos honom väckt 



var det, som lade entusiasm och energi i den strid Gustaf III 



under året 1772—1773 utkämpade för den författning 



han skänkt sitt folk. Här var källan till den djerfva omed- 



görlighet, hvarmed han, äfven emot det franska hofvets och 



sina personliga vänners råd, vägrade taga det minsta steg, 



hvarigenom det nya statsskicket kunde komprometteras. Och 



just Gustaf IILs ridderliga, orubbligt följda beslut, att hellre 



med alla de medel Gud och naturen gifvit honom försvara 



sitt verk och falla för det, än i den delen det minsta efter 



gifva, betog Sveriges grannmakter den hållpunkt de sökte för 



sina bemödanden, att i 1772 års författning åter intvinga 



de grundsatser, som gåfvo dem hopp, att af Sverige lyckas 



dana ett andra Polen. 



Gustaf III utgick med seger ur striden. Sverige fick 

 under en följd af år i fred utveckla sin inre styrka, sär- 



