227 



horst, hafva dessa sistnämnda ernått en öfverensstämmande 

 uppfattning' i frågan, i det Nathorst öfvertygat sig om de 

 tektoniska rubbningarnes betydelse för de större fördjupnin- 

 garnes uppkomst och Törnebohm allt mera tillerkänner 

 vittringens olikformiga nedträngande i berggrunden ett vä- 

 sentligt inflytande på detta fenomen, isynnerhet beträffande 

 de mindre sjöarne och de störres formdetaljer. 



Lika som de svenska geologerna kommit till det resul- 

 tat, att hvarken vittringen ensam eller de tektoniska rubb- 

 ningarne ensamma framkallat fördjupningarne i berggrun- 

 den, lika så har det i utlandet allt allmännare blifvit erkändt, 

 att sjöarnes uppkomst icke låter förklara sig medels en enda 

 teori, ja att deras daningssätt är så vexlande, att det bör 

 efterforskas i h varje fall särskildt, om man vill komma ifrån 

 hypotesernas osäkra grund. För att åstadkomma en öfver- 

 blick af dessa invecklade företeelser, har man försökt indela 

 sjöarne i vissa grupper karakteriserade genom sitt upphof. 

 O. Peschel, F. v. Richthofen och W. M. Davis hafva fram- 

 stält de förnämsta systemen, och under sist förflutna år har 

 v. Richthofen i sin ..Fiihrer fur Forschungsreisende" utvid- 

 gat och förbättrat sitt. Det består nu af 8 hufvudgrupper 

 och 37 underafdelningar. Emedan de flesta af dessa kate- 

 gorier icke ega någon tillämplighet på finska förhållan- 

 den, ingår jag icke för tillfället i en närmare redogörelse 

 <jfver dem, utan återkommer till v. Richthofens system, se- 

 dan jag anfört mina iakttagelser öfver ett bland våra mest 

 typiska insjöbäcken. 



Under sommarn 1886 var jag i tillfälle att egna fem- 

 ton dagar åt frågan om Loj o bäckenets bygnad och bilduing. 

 På så kort tid kunde jag icke hoppas ernå ett definitivt re- 

 sultat och måste inskränka mig till en rekognoscering i de, 

 s å vidt jag kunde bedöma, vigtigaste trakterna af området. 



