234 



Gerknäs. Mellan Kyrkstad och Munkberget är åsen 

 afbruten. Åkerleran utbreder sig här från Sjundeå nästan 

 fram till Lojosjön. Endast en låg bank af svallgrus och 

 krossgrus skiljer på detta ställe Lojobäckenet från kustlan- 

 det. Från Lillsjöns SE ända kan man följa en gammal 

 åbädd, delvis intagen af kärrmark, i östlig riktning tätt ut- 

 med Munkbergets fot. Rännans högsta punkt ligger unge- 

 fär 4 meter öfver Lillsjön. Ehuru klippgrunden ingenstädes 

 synes i denna ränna, äro dess omgifningar så bergiga, att 

 man icke kan antaga, att grusbanken här väsentligen upp- 

 dämmer vattnet. Om någon lindrig fördämning här före- 

 finnes, så framkallas den då af krossgruset, ej af Loj oåsen. 



Bålaby. Mellan denna by och Bredvik tränger en 

 smal vik in mot SSE mellan klippiga stränder. Den fort- 

 sättes medels en lindrigt stigande dal med lerbotten. Dalen 

 böjer sig mot sydvest omkring en liten rullgrusås, intages 

 mellan denna och Lojoåseu af en torfmosse och får här 

 sydligt fall. Äfven denna dal bär spår af att fordom hafva 

 utgjort ett aflopp för sjön ; sandterasser skönjas här och der 

 på dess bräddar. Den förenar sig med Päsardalen och tyc- 

 kes sålunda hafva spelat rollen af en äldre bädd för Karis å. 



Svarta. På redan anförda grunder kan jag icke be- 

 skrifva sjöns utlopp. I förbifarten såg jag endast att det 

 nedersta iillet störtar öfver en klipptröskel, och detsamma 

 skall enligt herr v. Ohristiersons uppgift gälla om det öfver- 

 sta fallet. Om Karis å fordom runnit förbi Bålaby, måste 

 här eller vid Bällby ström hafva funnits någon fördämning 

 af löst material, hvars rester ännu böra återfinnas. 



Söder om Svarta ligger Päsardalen blott 12,r, meter 

 öfver hafvet, Mårbackabygden ligger 42 m. högt, vattende- 

 laren vid Lillsjöns SE ända 35, i m., Virkbybergen åtmin- 

 stone 75 in., Gunnarsby 54 m., de nordligare trakterna ännu 



