högre, ocli äfven på östra sidan är Lojobäckenet omgifvet 

 af en klippuppfyld högre krossgrusmark. Vattnet rinner 

 från sjöns nivå, 81,i m.. utför en klipp tröskel ned i Päsar- 

 dalen. Då enligt doktor O. Nordqvists uppgift storfjärden 

 når ända till 59 meters djup, eller 28 meter under hafs- 

 ytan, torde det sålunda icke kunna bestridas att sjön ligger 

 i ett slutet klippbäckeu. Med alla sina vexlande former, 

 sina talrika olika gestaltade öar och uddar, fjärdar, vikar 

 och sund, är detta klippbäcken modelleradt efter några fä 

 lätt skönjbara orografiska hufvudlinier. Dessa linier äro 

 inpreglade i sjelfva berggrunden. De tvenne stora åsarne. 

 hvilka en på hvardera sidan om sjön sträcka sig i NE — SV, 

 bestämma på intet sätt sjöns utsträckning eller form. Lojo- 

 sjön skulle vara sådan den nu är, om ock åsarne icke 

 funnes till. 



Oaktadt sin i fördelningen af land och vatten starkt 

 markerade relief måste Lojobäckenet i stort sedt anses för 

 ett flackt landskap. Dess djup är visserligen föga kändt. 

 Uppgifter om äldre lodningsförsök i olika delar af sjön cir- 

 kulera i trakten, men de äro sväfvade och kunna icke kon- 

 trolleras. De första mätningar, om hvilka jag erhållit fullt 

 exakta underrättelser, utfördes på stora fjärden sommarn 

 1883 af professor S. O. Lindberg. Han har benäget medde- 

 lat mig följande derom. Från nordvestra bergudden af 

 Leesaari företog han med en 173 fot lång lina ungefär 40 

 lödningar dels i riktning mot Skraatila, dels mot Pietnäs 

 udde. Närmare Storön tilltog djupet så, att linan vid sex 

 lödningar icke nådde botten, hvarfor han öfvergaf försöket. 

 1 februari 1887 har d:r O. Nordqvist företagit en serie 

 lödningar och temperaturbestämningar i samma fjärd. Han 

 har haft den utmärkta vänligheten att ställa resultaten till 

 ttlin disposition. De 18 lodningarne äro utsatta på kartan 



