243 



fortfarande spelar en framstående rol, förändras gneisens 

 strykning till NNV med 50° NE fall. I bergklintens nordli- 

 gaste del råder graniten. Några af densamma omgifna el- 

 ler i densamma utkilande gneislager stryka i ENE med lod- 

 rätt fall. 



Ehuru skiktens strykning och lutning i detta berg 

 visa icke så liten likhet med motsvarande förhållanden i 

 Stenhagsmossens omgifning, vågar jag icke deraf sluta till 

 något samband mellan dessa tvenne gneisterränger. Ty de 

 tyckas vara åtskiljda af en bred zon af granit. På geolo- 

 giska undersökningens kartblad är fortsättningen åt SV af 

 berget vid Stenhaga torp betecknad som granit. Ur Gerk- 

 näs möns norra sluttning uppdyka några hällar, hvilka lika- 

 ledes bestå af granit, och alla bergklackar jag besökte mel- 

 lan Kohagsberget, Gustafsberg och Gerknäs gårds båtstrand 

 äro rena granitberg. Den här rådande graniten är fullkom- 

 ligt massformig. Ännu nordligare ser man en fortsättning 

 på denna granitzon, nämligen det temligen höga och branta 

 berg, på hvilket Orsnäs by ligger. 



Denna zons tektoniska betydelse framgår deraf, att de 

 gneisbälten, som på hvardera sidan omgifva den, stupa i 

 motsatta riktningar. Bland åkrarne NE om Gerknäs gård 

 sträcker sig en rad klippor i NV- SE riktning. De äro 

 skiktändarne af en finkornig grå glimmergneis, som stryker 

 i NV med endast 30° SV lutning. Längs nordöstra stran- 

 den af Lillsjön går en bergrygg nästan parallelt med de 

 nämnda åkerklipporna (Se tig. 3). I dess södra ända stryka 

 •skikten i NNV med 45° SV fall. Mot midten af berget böja 

 de något af åt vester och lägga sig tillika allt flackare. 

 På midten antecknade jag N 35° V strykning och 25° SV 

 lutning, och nordligast N 45° V med ungefär 15° SV lutning. 

 Pa det ställe, der torsionen begynner, hafva lagren icke 



