246 



ning mot Kukkumäki. Den består af en ljusröd qvartsitar- 

 tad gneis med drummer och gångar af qvarts. Skikten äro 

 vresiga och rikligt genomsatta af granitådror. Hufvudstryk- 

 ningen vänder sig från NNE i bergets södra ända till NE 

 på dess midt och till ENE i norra ändan. Lagrens allmänna 

 lutning är i södra delen 40° SE och öfvergår norrut till 

 65" SE. 



Norr om denna bergklint utbreder sig en stor flat häll 

 bestående af grofkomig pegmatit, i hvars södra ända några 

 gneislager stryka i NE med SE fall. Samma granit bildar 

 en udde invid Kyrkstad såg. Följande strandklippa i vester 

 visar samma granit jemte i NE strykande, 35° SE lutande 

 lager af röd finkornig glimmergneis, hvilken liknar den nyss 

 beskrifna. Närmast Jönsböle fortfar samma strykning, ehuru 

 gneisen här återfår sin blågrå färg. Skiktens stupning kunde 

 jag ej bestämma på de flacka hällarne. Men längst i NV, 

 nära den norra graniten, antecknade jag vid stranden vre- 

 siga gneisskikt med NNE strykning och 40—70° NV lutning. 

 Jönsböleblocket tyckes sålunda bilda en antiklinal, hvars 

 axel står vinkelrätt mot Lillsjögneisen. I axelns förläng- 

 ning öfver Kyrkstads fjärden finner man en dylik antiklinal, 

 i det Virkbydalen kantas af tvenne i NE gående klippryg- 

 gar, af hvilka den vestras skikt hafva NV, den östras SE 

 stupning. I antiklinalens fortsättning höjer sig Lojo åsen 

 starkt och inhöljer bergen i sitt grus, så att endast enstaka 

 små hällar kunna upptäckas i skogen. På en af dem, be- 

 lägen sydost om Ojamo, såg jag den finkorniga grå glim- 

 mergneisen stryka i NE med 40° NV lutning, såsom var att 

 vänta, om den i öfverensstämmelse med sitt läge skulle ut- 

 göra en del af antiklinalens vestra skänkel. Vester om 

 denna häll ligger en större bergklack, hvars skikt med lin- 

 drigare fall ansluta sig till samma lagerföljd. Bergarten är 



