251 



om brottet strykningen är YNV med lodrätt tall. Hällen är 

 jemnt rundad och gränslinien löper fullkomligt skarp öfver 

 den släta ytan. I vestra ändan döljes den af lösspjelkta 

 och rubbade block, och i nästa häll åt detta häll anstår 

 den ljusröda graniten. Andra ändan af liuieii pekar mot 

 sjön. Bergarten är på hela hällen en finkornig och fast 

 mörkgrå glimmergneis. 



Denna lilla förkastning antyder att skiktens böjning 

 mot sydost och öster i Bålabybergen icke kan bero af en 

 Ursprunglig trågformig lagring. Men vi skulle icke behöfva 

 det vittnesbörd, som förkastningen lemuar. för att komma 

 till samma slutsats. Den dikteras af stupningens starka, 

 tilltagande i den mon svängningen fullbordas. Om vi tänka 

 oss att hela blocket egde den stratitikation, som råder på 

 Kyrköu och vid Yerknäs, och att derefter blockets södra 

 kant uppböjdes längs en i E— V gående axel. erhålla vi just 

 den förändring i skiktens läge. som ofvan beskrifvits. Genom 

 en likadan rörelse hos blockets norra kant längs en i NE— SA 

 gående axel åstadkommes skiktens böjning vester om Orsnäs. 

 Verknäsgneisen ter sig således som ett 15— 80" mot nordost 

 lutande gneisblock med uppböjda kanter. 



Likasom öster om Lillsjön en hornblendegneiszon stry- 

 ker fram, likaså finner man närmast vester om Gerknäsgra- 

 uiten rätt mycket hornblende i gneisen. De starka ur- 

 sköljningame ur lagren på Likholmen och isynnerhet på 

 Vassgrunda angifva också att der. i närheten af Orsnäsgra- 

 liten, lösliga eller lätt sönderdelbara mineralier i ej ringa 

 mängd ingå i gneisen. Vid Bålaby är gneisen redan renare 

 glimmergneis. och i nejden mellan Bålaby och Bredvik äf- 

 vensom kring sistnämnda ort såg jag endast glimmerrika 

 skikt. Att döma häraf skulle hornblendegneisen tillhöra la- 

 gerseriens öfversta del och glimmergneisen företrädesvis de 



