260 



rika hällar ånyo fram ur strandgruset och förete en brant 

 stupning hos skikten. Derefter följer en sträcka, på hvilken 

 den massformiga röda graniten råder, och så kommer man 

 till den punkt, der obs. 42 öfver de vågräta skikten är 

 gjord. Bergarten består här af röd fältspat, hvita qvarts- 

 korn och svarta glimmerfjäll i en särdeles finkornig gneis- 

 artad blandning. Vexlande strimmor af fältspat och glim- 

 mer kunna skönjas på tvärsnittsytorna ; här och der äro 

 små körtlar af svart glimmer afsöndrade. Skiktens läge är 

 i allmänhet vågrätt, men vexlar något, i det lagren äro 

 svagt vågformigt bugtade. Klippan vänder mot sjön en 

 brant vägg, som starkt sönderklyftats dels efter skiktytorna, 

 dels efter sprickytor i N— S med 75° V fall, N 85° E med 

 85° N fall och mera underordnadt N 35° V med 80° SV fall. 

 Ett ras har timat, vålladt af skiktytornas bugtighet, 



Obetydligt norr om detta ställe ser man vid vatten- 

 brynet mörkgrå fmkornig gneis luta lindrigt mot N eller 

 NNE under massig granit. Denna innehåller talrika brott- 

 stycken af gneisen. Norr härom följer en liten vik, på hvars 

 motsatta strand mycket veckiga skikt af den kalkstensfö- 

 rande serien uppstiga med en medelstupniug af ungefär 55° 

 mot SSE, öfverlagrande ljusgrå fmkornig gneis. Granat- 

 förande massformig granit bildar gångar och ådror genom 

 jagren. Några årtag längre fram, ute på udden, råder 

 den ljusgrå glimmergneisen, här med 45° NE fall och mas- 

 sor af granit. Tvärt öfver den smala viken i närheten 

 af Kistisaki torp återkommer den kalkstensförande serien 

 på Storöns nordvestra udde med veckiga skikt lutande 20— ~ 

 50° mot NNV. Kalkstenen, som ända från Ruosniemi är 

 rik på föroreningar, innehåller på detta ställe sådana i 

 ovanlig mängd. Isynnerhet uppträda malakolit, strålsteu 

 och pyroxen, alla invuxna i kalkstensmassan, malakoliteu 



