261 



och strålstenen dock mera som gång- och drusfyllnad, 

 pyroxenen åter på några punkter bildande egna skikt 

 af ringa utsträckning. Derjemte innehåller kalkstenen 

 glimmer, klorit, wollastonit, titanit, pyrit och en röd jor- 

 dig vittringsprodukt såsom pseudomorfos efter upplösta kri- 

 staller. 



Sydvest om udden ligger Lammasluoto holme. Der 

 återfinnes den kalkförande serien med lodrätt stående skikt. 

 Kalken är i hög grad orenad och innehåller enligt geologi- 

 ska undersökningens uppgift bland annat små partier bly- 

 glans. Något stycke i vestnordvest derifrån, midt i viken 

 mellan Tallnäs- och Tammistolanden, ligger den lilla Nuotta- 

 saari, äfven denna klippa bestående af den kalkstensförande 

 formationen. Skikten luta här 45° mot NV. Gneisen är 

 euritartad. kalkstockarne ganska mägtiga och rena. af vex- 

 lande färger. 



Tillsammans med dessa holmar och de rätt öster om 

 Lammasluoto belägna klippuddarne bildar sålunda Storöns 

 nordvestra udde en antiklinal. Jag har ej varit i tillfälle 

 att följa de två antiklinal erna från Storöns vestkust inåt 

 ön. Deremot har jag på öns norra strand och holmarne i 

 Karkkali sund lyckats följa en tredje sadel på en sträcka 

 af fem kilometer i riktning från VSV mot ENE. 



På Kaitasaaris östra udde midt emot Mailaviken be- 

 står klippan af något euritisk gneis med 40 — 50° SSE lu- 

 tande skikt. På ett lågt klippgrund sydvest om holmen 

 observeras ursköljda gneisskikt med 30° lutning åt samma 

 håll, och under granittäcket på Tammisaaris norra udde 

 luta gneislagren likaledes mot söder. Vestra stranden af 

 det sund, som från norr leder in i Mailaviken, bildas af en 

 brådbrant klippa, Ämmänkallio, som blottar en för finska 

 förhållanden sällsynt vacker profil genom veckadt berg. 



