264 



På Seppälänsaari, Mustasaari och Tossaari, som är en 

 från Mustasaari åt nordost utgående halfö, finnes antiklina- 

 lens fortsättning. 



Ytterst på sistnämnda ös nordöstra udde framkommer 

 åter den kalkstensrika lagerserien mellan två mägtiga gneis- 

 massor. Skikten äro här så vresiga och hällarne så låga 

 och flata, att stup ningen icke kunde bestämmas. Än tyck- 

 tes den vara nordlig, än sydlig. Vresigheten beror emeller- 

 tid här icke på veckbildning. Enskilda hårda euritgneis- 

 skikt af stor längd löpa nästan rätlinigt, och parallelt med 

 dem stryka de större kalkstensbäddarne. Men många skikt 

 utkila efter ett förlopp af blott en eller annan meter, isyn- 

 nerhet kalkstenens. Denna uppträder till och med i så 

 korta och tjocka massor, att de få utseendet af körtlar om- 

 gifna af ett felsitiskt eller qvartsitiskt hölje och genom- 

 dragna af lameller af samma hårda bergarter. Äfven de 

 större kalkstensbäddarne äro späckade med strimmor af 

 qvartsit, hvilka merendels ligga parallelt med den allmänna 

 strykningen. Figur 6 skall gifva en antydning om den all- 

 männa anordningen i dessa af vattnet sönderfrätna kalk- 

 stenshällar. De mörka partierna föreställa den med skarpa 

 kanter starkt framspringande euritgneisen, felsiten och qvart- 

 siten, det hvita betecknar kalkstenen. 



Fig. 6. Kalkstenshäll på Tossaari. 



Det var för mig länge en gåta huru de små qvartsit - 

 lamellerna och körtlarne hade uppstått. Jag tror mig på 



