270 



berg af samma bergart ocli med liknande förklyftning, som 

 den å sid. 88 beskrifna, hvilken ligger i vågräta skikt på 

 motsvarande bredd på vestra stranden. Här är således ej 

 blott skiktens sväfvande läge en öfverensstämmande karak- 

 tär för de båda ändarne af ön, utan dertill kommer den 

 egendomliga ljusröda sandstensartade gneisens uppträdande 

 på båda hållen. Denna gneis tillhör tydligen en högre geo- 

 logisk horizont än den kalkstensförande serien, såsom man 

 kan se i Saarenpäätrakteu. Det är icke omöjligt att den 

 ljusröda gneiseu i Kaitasaari-synklinalen likaledes öfverlag- 

 rar den kalkstensförande serien. 



Den ljusröda gneisen ligger på vestra stranden i en 

 flack tektonisk fördjupning, i norr och söder begränsad al 

 antiklinaler. Längs Bällbylaudets nordvestra strand och 

 längs linien Ämmänkallio — Pietnäsholmarne synes den kalk- 

 stensförande serien sjunka ned under de på Bällbylandet 

 och Karkkali anstående bergarterna. Detta intryck får man 

 af geologiska undersökningens kartblad, der på Bällbylandet 

 en sydlig och på Outamolandet en nordlig skiktlutning fin- 

 nes angifven. Då härtill kommer att nästan hela Bällby- 

 landet och hela Outamolandet med undantag af södra stran- 

 den äro kalktoma och att granatgneis, som vid GunnarsbY 

 befanns vara granitisk. angifves som rådande i Outamolau- 

 dets norra del, vore man frestad att antaga, att i stort sedt 

 Lojosjön låge i axeln af en antiklinal, i hvilken den kalk- 

 stensförande serien intoge den lägsta och gneisgraniten den 

 högsta horisonten med den grå kalktoma glimmergneisen 

 öfverlagrande den röda sandstensartade. Ehuru jag icke 

 varit i tillfälle att undersöka Bällbylandet och åt torhållan- 

 dena på Outamolandet endast hann egna en flyktig upp- 

 märksamhet, kunde jag dock öfvertyga mig om oriktigheten 

 af en sådan uppfattning. Till kalkstensformationens södra 



