271 



gränszon skall jag återkomma. Hvad Outamolandet beträf- 

 far, eger dess berggrund ingalunda bygnaden af en enkel 

 antiklinalskänkel. Lagerställningen der är för det mesta 

 lodrät eller nästan lodrät och afvikelsen sker omvexlande 

 åt norr och åt söder. Norr om Hiitis bro stupa skikten 

 70—80° mot söder, mellan Hiitis och Paloniemi antecknades 

 en 85° S fallriktning, vid stranden sydost om Lylyis och 

 På backen vid Hornavesis sydvestra ända stå skikten verti- 

 kalt, nordvest om Outamoviken antecknades en 87° SSE 

 stupning, nära Outamo sågs en brant nordlig stupning i öf- 

 verensstämmelse med Finlands geologiska undersöknings 

 uppgift, vid Torhola stå lagren högre upp i land vertikalt, 

 men slutta vid vattenbrynet 40° mot NNV, och ute på Kark- 

 kali udde falla lagren 30—50° åt samma håll. Bergarterna 

 Pä Outamolandet äro i hög grad vexlande; här förekommer 

 den kalkstens- och pyroxenfelsförande serien normalt utbil- 

 dad eller ersatt med glimmerskiffer, vidare ser man här den 

 flttsgrå hårda glimmergneisen, den hvit- och blåbandiga 

 glieisen, hornblendegneisen och den ljusa granatförande gneis- 

 graniten. Den sistnämnda är vidt utbredd i en zon från 

 Kaijola mot ENE. men visar sig äfven sydligare nära Va- 

 Pola. Enligt geologiska kartbladet består det höga strand- 

 berget söder om Lylyis af granatgneis, men denna är må- 

 hända af det iinkorniga, nästan skifferartade slaget, som 

 tillhör kalkstensformationen. Den kalkstensföraude lager- 

 serien anträffas endast i den sydligaste zonen från Karkkali 

 till Hiitis bro. men dess glimmerskiffer, som på Karkkali 

 3'ttersta udde bildar en temligen ansenlig klippa, återfinnes 

 Worr om Varola granatgneisgranit vid Lahtitorpen. Likaså 

 visar sig hornblendegneisen och den bandiga gneisen i mer 

 än en zon. 



En sådan upprepadt zonformig anordning af bergarterna 



18 



