274 



bron är förenad med en minskning i deras lutningsvinkel, 

 kan denna lokala förändring endast bero på att de på detta 

 ställe blifvit nedvikna genom ett uppifrån verkande tryck 

 längs en i mer eller mindre nordvestlig riktning gående linie. 



Invid brons motsatta ända, på östra stranden af sun- 

 det, står en brant klippa af röd fältspatrik granit. Några 

 få steg längre fram i riktning mot Loj o kyrka finner man 

 åter lagradt berg. I en sprängning vid landsvägen resa sig 

 nämligen i kontakt med graniten skikt af mörkgrå och ljus- 

 grå gneis med tunnare mellanlager af ljus kalkhaltig liorn- 

 blendegneis, grön pyroxenfels, kalksten, wollastonit ocli avarts. 

 Dessa lager stryka i N— S med 45° E lutning. 



Från vägen ser man ett kalkbrott österut nära stran- 

 den. Det är anlagdt i en höjdsträckning, som från stran- 

 den af Laxpojo viken går i sydlig riktning mot kyrkan- 

 Kalkstenen är till stor del fullkomligt oskiktad ocli ganska 

 ten, men på en del fläckar något skiffrig, glimmerförande 

 eller genomträngd af qvarts. Kalkstensbäddarne omgifvas 

 af mörkgrå glimmergneis, som stryker i N— S och stupar 

 70—90° mot öster. 



Hela trakten omkring kyrkbyn är rik på kalklager ; 

 hvilka allesamman, så vidt jag kunde finna, stryka i nästan 

 rent nordlig riktning. 



Vid Hiitis sund mötas således tvenne från hvarandra 

 mycket afvikande strykningsriktningar, hvilka hvardera äro 

 konstanta öfver icke obetydliga arealer och i det närmaste 

 bibehålla sig oförändrade till närheten af beröringsliuien. 

 Endast Outamozonens skikt äro på en punkt i kontaktzonen 

 något nedvikna. Då lagren kring kyrkan hvarken till berg- 

 arter eller stratifikation öfverensstämma med de söderut vid 

 Gunnarsby anstående bergen, måste de betraktas som ett 

 särskildt brottstycke. 



