282 



vikar, uddar, berg ocli dälder i samma trakt. Norr om 

 Mangsön är visserligen en rent nordlig orografisk riktning 

 utpreglad. Men der hafva vi också konstaterat en nordlig 

 och slutligen nordostlig svängning i skiktens förlopp. 



Då det sålunda är lätt att påvisa ett nära samband 

 mellan bäckenets orografl och dess geologiska bygnad, fram- 

 ställer sig frågan, huruvida bäckenet, visserligen i en genom 

 denudation försvagad bild, återgifver den relief, som de 

 tektoniska rubbningarne ursprungligen framkallat, eller om 

 senare förändringar helt och hållet utplånat den gamla bil- 

 den och i dess ställe framstält en ny, hvars drag endast så 

 till vida öfverensstämma med tektoniken, som de äro en 

 följd af bergarternas olika motståndskraft mot de skulpte- 

 rande agentierna. 



Huru stor denndationen varit är för närvarande omöj- 

 ligt att beräkna. Om man med ledning af de i dagen fram- 

 trädande skiktändarnes mägtighet försöker utröna mägtighe- 

 ten hos de tvenne formationerna, den kalkfattiga och den 

 kalkrika, kommer man till ett minimital, som sannolikt an- 

 gifver blott en del af den denuderade massans ursprungliga' 

 höjd. I trakterna mellan Kyrkstad och Bredvik erhöll jag 

 som minimum för den kalkfattiga formationen 500 meter. 

 På Euosniemi udde anstår en kalkförande serie af 900 ra. 

 vertikal mägtighet; dertill kommer den qvartsitiska röda 

 gneisen, som i mägtiga bankar ligger horisontalt öfver Stor- 

 öns mellersta längdaxel, och hvars djup icke kunnat bestäm- 

 mas. 1,400 meter är således ett minimital för formationer- 

 nas sammanlagda mägtighet. Detta är den minsta möjliga 

 höjdskilnad, som de observerade rubbningarne måste hafva 

 åstadkommit mellan qvartsitgneisen i bäckenets midt och 

 den i gneisgrauit öfvergående glimmergneisen vid dess nord- 

 vestra och sydöstra bräddar. Men det erhållna talet angif- 



