289 



Kartblad. 



VII 25 



VI 25 



Antal. 



120 



68 



VI 24 

 Hela området 



123 

 311 



Afvikelser. 



— 16.6 m. + 24,3 m. 



— 17,3 m. + 25,2 m. 



— 16,7 m. -f 23,2 m. 



— 17,7 m. + 26,3 m. 



första omvexling i reliefen, i det Satas å här sänker sin 

 >ta till 12 ;1 m . öfver hafvet, och de torffylda dälderna i 

 bergstrakten söder om Långvik ligga 50 m. högt. Bland 

 12 3 kulminationspunkter, af hvilka den lägsta når 53,9 m., 

 na i* endast en 93, 8 m., och deras medelhöjd är 70,6 m. Af- 

 v ikelserna utgöra då 16,7 och + 23, 2 m. Inom de tre kart- 

 Men förhålla sig således höjdpunkterna på följande sätt: 

 Medelliöjd 

 72,3 m. 

 70,8 m. 

 70,6 m. 

 71,2 m. 



Terrängen är så jemn och kulminationspunkterna så 

 ö ga varierande till höjden, att man på en areal af 367 qv. 



uometer kan räkna åtminstone 311 bergkullar af mera än 



5 3 

 ' 5 meters höjd, och ingen af dem öfverstiger 96, c meter. 



I nligt geologiska undersökningens kartblad når en höjd på 

 1(111 mellan Karis och Karislojo söder om Kattelus 103,9 m. 

 enna höjd ligger vester om topografiska kartbladet VI 24 

 0c] i således utom här i fråga varande areal). Deras medel- 

 °Ju är 71,2 meter, och den är så jemnt fördelad öfver örn- 

 set, att skilnaden mellan hvarje kartblads medeltopphöjd 

 lC ke uppgår till 2 meter. Utsträcka vi med ledning af geo- 

 ^giska kartbladets höjduppgifter vår öfverblick ända till 

 mska viken, finna vi att kulminationspunkterna i den rikt- 

 n §'en äro lägre, men minskningen i höjd sker så långsamt 

 ;' Cn jemnt, att ännu Porkkala udde, 23 kilometer sydligare 

 11 Munkberget, når 49, s m. och en höjd på Orslandet vid 

 arösund, lika långt söder om Munkberget, uppgår till 60 

 ' Och de yttersta skären höja sig knapt öfver vattenytan. 

 a niedeltopphöjden på kartbladet VII 25 är halfannaii 

 er större än på de tvenne sydligare bladen, är det tyd- 



