^eftla med 67° afvikning; å högsta delen af en större mera 

 jemn berghympel, i ett gneisparti, som synes ligga inbäd- 

 dadt i röd medelkornig granit". 2) i Bällby ström (Soli- 

 tander): på bergklackar vid stranden refflor i N 34° V och 

 ~\ 45° V. ..På. en berghäll ute i vattnet något åt sidan 

 °ch i nordlig riktning från nämnda ställen mättes refflor 

 gående i K 72° V och bland andra en af 14 fots längd och 

 Va tums djup". Alla de öfriga femton hällarne äro belägna 

 Pä Storöns norra strand, på Karkkali udde och på öarne 

 °ch holmarne i sundet mellan dessa ställen. Och just i 

 samma trakt äro refflor med mindre afvikning från den 

 astronomiska meridianen än 52° särdeles sällsynta. Endast 

 Wö hällar med sådana äro observerade, nämligen: 1) Stor- 

 "us nordvestra udde (Jernström): ,,udden l>/ 2 v. V. om 

 -^faila, korsrefflor på norra bergsluttningen invid sjöstranden, 

 i finkornig, grå gneis : ', N 49° V och X 60° V. — 2) stran- 

 den norr om Karkkali hemman (Jernström): ., korsrefflor; 42° 

 är medeltalet af flere mätningar å 37—53»; de med 07° af- 

 vikning färre, ej så tydliga och vackra; i gra gneis". — 3) 

 ■Corhola, vid stranden nedanför grottan, grå gneishällar med 

 refflor i N 44° V. 



Frånses enstaka undantag, kan man således säga att 

 ( le två hufvudriktningame tillhöra särskilda delar af Lojo- 

 bäckenet och motsvara hvarandra. Omkring Karkkali och 

 Storöns norra del gå refflorna i medeltal i X 02° V, i Lojo- 

 ^äckenets öfriga delar i N 38° V. Härigenom far den förra 

 aktningen utseendet af en lokal afvikelse, framkallad genom 

 ^eii starkt utpräglade orograliska liufvudriktningen ENE. 

 %nna uppfattning vunne ett godt stöd, om äfven i andra 

 'lelar af bäckenet lokala afvikelser i refflornas riktning kunde 

 Påvisas, antydande ett liknande beroende af terrängen. 



Omkring den nordöstra fjärden, öster om linien Skraa- 



