312 



såsom en skematisk framställning af f örliållandena tydliggöra 

 följande beskrifning. 



Såsom redan blifvit omtaladt, består berget af medel- 

 kornig ljusgrå— blekröd hvitvittrande gneisgranit med svag 

 skiffrighet, livars strykning är E— V med lodrät stupning. 

 och som genomdrages af pegmatitartad granit. Till formen 

 är berget aflångt med en tvär krökniug på midten, så att 

 dess ena hälft sträcker sig mot SV, den andra mot SE från 

 krökningspunkten. Den norra sluttningen mot Lillsjön är 

 hög och brant, den södra är lindrig och höljd af Lojoåsens 

 grus och af försumpningar. Bergets rygg är platåformig 

 och till större delen obetäckt. Här förekomma de på sidan 

 72 och följande beskrifna platårännorna, af hvilka den ve- 

 stra är afbildad på tig. 10. I bergets vestra ända ligga i 

 gneisgraniten skiktändar och fragment af finkornig horn- 

 blendeförande glimmergneis strykande i N 86° Y med 

 50° S —90° stupning, och litet högre upp, der graniten rå- 

 der, synas enstaka gneisfragment med N 50° V strykning. 

 Några låga nyblottade hällar visa här reffling i N 29° V. 



Bergets vestra hälft är genomdragen af ett spricksy- 

 stem, hvars riktningar äro: 



1) N 55—65° V, således parallelt med bergets nord- 

 östra kant; dessa sprickor gå lodrätt eller nästan lodrätt 

 ned genom berget; 



2) N 45° E, således parallelt med bergets nordvestra 

 kant; äfven dessa sprickor stå lodrätt eller nästan lodrätt 

 (85° S-85» N); 



3) föga lutande spjelkytor (4° N— 17° S); dessa äro 

 minst tydliga. 



Mellan tvenne sprickor af den första riktningen, hvilka. 

 der de framträda under växtmattan, stå blott 0,4 m. fr" 11 

 hvarandra, men divergera 10° mot nordvest, har det mellan- 



