319 



klippafsatser. livilka likasom den branta bergväggen bakom 

 den äldsta almen genom sin svarta yta röja, att kalksten 

 »igår i deras sammansättning. När man sträfvar uppför 

 backen höger om klippväggen och den gamla almen, märker 

 man i berget tre små öppningar, livilka tyckas leda till större 

 ihåligheter på djupet. Efter att hafva stigit 21 eller 22 

 meter öfver sjöns yta. anländer man till en några meter 



mili 



j fc - 



K „ 



■ å 



-:■ 





m — 



:.>TXr 



&^ 



Mg. 13. Torhola grotta. 



vid afsats ej mycket lägre än bergets platåformiga skogbe- 

 vuxna krön. Denna afsats bär en lummig lundvegetation. 

 I dess östra ända finnes en låg öppning, som leder in i en 

 liten grotta. I vestra ändan finner man en större öppning. 

 Denna leder ned i den stora grottan, som geologiska under- 

 sökningens texthäfte åsyftar. 



Grottan sträcker sig från ingången 21 meter i vest- 

 sydvestlig riktning och ungefär 9 meter djupt längs ett 

 kalkstenslager, hvilket stryker i N 70° E med nästan lod- 

 rätt fall omgifvet af qvartsitisk gneis och genomgått af 

 tunna qvartsit- och felsitskikt och lameller. Kalkstenen är 

 i hög grad orenad af qvarts och andra hårda mineralier. 



■n 



