321 



meters höjd och två meters längd kommer man utför ett 

 klipptrappsteg af 0,8 m. höjd till den innersta afdelningen, 

 »källaren". Denna är fyra meter lång och sju meter bred, 

 nien endast på en liten del tre och en half meter hög, för 

 öfrigt knapt nående en höjd af två meter. Dess golf är 

 till det mesta betäckt med nedrasade block, ehuru några 

 uppstående klippstycken tyckas vara fast klyft. Källaren 

 fortsattes både rätt nedåt ocli snedt ned mot norr, söder 

 och vester medels trångra klyftor. I följd af klyftornas tal- 

 rikhet och vexlande storlek samt de skarpt framskjutande 

 klippkanterna råkar man här och i grottans öfriga afdelnin- 

 gar i villrådighet om hvilka partier kunna räknas till kam- 

 rarne och hvilka böra anses för klyftor, hvarför de upp- 

 gifna måtten endast få betraktas som råa närmevärden. 

 Derför eger det af dessa tal och profilteckningen erhållna 

 beloppet 320 kubikmeter ingen annan betydelse än den af 

 ett minimital för den upplösta ocli bortförda kalkstenens 

 volym. 



I följd af sin ringa storlek och skiktens lodräta stal 1- 

 iiing har Torhola grotta kunnat bevaras at oss. Men på de 

 ställen, der grundvattnen anträffade mindre lutande kalk- 

 stensbäddar, uppkommo sannolikt hålor af sådana dimensio- 

 ner att de måste instörta för ett ganska måttligt tryck. Vi 

 kunna till och med af liknande förhållanden i andra länder 

 draga den slutsatsen, att åtskilliga af hålorna torde hafva 

 instörtat redan före istiden genom det öfverliggande vitt- 

 1'ingsgrusets tryck eller genom sprickbildning i hvalfvet. 

 Men många höllo väl ändock stånd i ett slags labilt jemn- 

 vigtsläge, till dess inlandsisen kom. Genom kalkstenslagrens 

 upplösning kunna tillräckliga klippmassor bortföras från bäc- 

 kenet, för att framkalla stratigrafiska längddalar. På Euos- 

 niemi funno vi en kalkstensrik lagerföljd af 6 meters mäg- 



