325 



ningar hysa ansenliga massor af svallgruset. Från Munk- 

 berget sträcka dessa sig öfver till Kohagsbergets södra sida. 

 ocli der återfår åsen sin normala bygnad, ehuru den ej mera 

 når samma höjd. som norrut. Under sin moartade sträck- 

 ning mot Svarta station öfverstiger den ingenstädes 70 meter, 

 medan den från Vols norrut till Laxpojo ingenstädes sänker 

 sin rygg under 80 meter och öster om Ojamo på ett ställe 

 når 102.4 meter. Bredden vexlar mycket på korta afstånd. 

 Så väl öster om Laxpojo som vid kyrkbyn uppgår den till 

 1200 meter, men på den mellanliggande sträckan afsmalnar 

 den plötsligt till 480 m. Från kyrkan aftager åsens bredd 

 deremot regelbundet mot Yirkby, der den utgör 500 meter 

 likasom vid Kyrkstad och närmast söder om Kohagsberget. 



Åsen består af vexlande lager af gröfre och finare 

 rundrulladt eller kantrulladt grus, sandfritt eller mer eller 

 mindre sandblandadt, samt nästan stenfria sandskikt. Lag- 

 ren äro något oregelbundet ordnade, på några ställen mautel- 

 formigt, på andra nästan horizontalt, på åter andra ensidigt 

 lutande. En del lager tyckas ega stor utsträckning, andra 

 ser man utkila efter ett kort förlopp. På ett ställe, vid 

 Kyrkstad, har Jernström sett ett 1 dm. tjockt lager af san- 

 dig lera utkila i åsens inre. Ytan betäckes nästan öfverallt 

 med en mantel af sand eller fint, starkt sandblandadt grus, 

 som nedtill på ömse sidor om åsen utbreder sig till sand- 

 fält och der antager allt finare korn på längre afstånd. från 

 åsvallen. Detta sandtäcke kan emellertid saknas, och nord- 

 ost om Laxpojo finner man vissa sträckor af åsens krön i 

 ytan sammansatta af sandfritt rulladt grus. 



Åsens material är fritt från det för morängruset ka- 

 rakteristiska bergartsmjölet, I de djupare lagren är gruset 

 vanligen mindre väl afrundadt, och äfven i cle öfversta lag- 

 ren har jag ingenstädes sett verkligt rullstensgrus af sådan 



