331 



borget kunna båda fenomenen iakttag-as på samma ställe, 

 båda bestämda af den starkt utpreglade förklyftuingen. Isyn- 

 nerhet öfversta delen af den norra sluttningen är rik på 

 nischer efter utplockade block. Nischerna begränsas af en 

 Vågrät eller nästan vågrät yta och tre stupande ytor, alla 

 plana och fortsättande sig' som sprickor genom berget. De- 

 ras kanter äro fullkomligt skarpa, hvilket bevisar att bloc- 

 ken urplockats efter istiden. Nischernas bottenytor äro ej 

 moutonnerade eller refflade som de nedsjunkna blockens 

 ytor. De ur nischerna utplockade blocken äro dels alldeles 

 försvunna, dels finner man dem i oregelbundna lägen på de 

 lägre sluttningarne, medan andra dylika blifvit endast obe- 

 tydligt utdragna ur nicherna såsom lådor. Ett block var 

 icke fiyttadt från sin plats utan endast vändt i 45° vinkel 

 längs en vertikal axel. Ett större ur en nisch bortfördt 

 block låg pä en lägre bergsafsats. Genom vågräta och lod- 

 väta sprickor var detta block deladt i mindre, och de öfver- 

 sta bland dem voro skjutna 2,5 dm. mot söder. Att alla 

 dessa fenomen ej kunnat framkallas af sprickfrost ensamt är 

 tydligt, och till ytterligare bekräftelse deraf fann jag på öf- 

 versta delen af bergets södra sluttning nischer, som öppnade 

 sig mot norr, ehuru deras golf sluttade 17° mot söder. 



Efterhand som hafvets nivå sjönk, blottades bergen 

 för vittringen och terrasserna danades på åsarnes sluttningar. 

 Morängruset på backarne urtvättades och mosanden och le- 

 rorna utbreddes öfver fälten. Hafvet lemnade bäckenet ge- 

 nom tvenne öppningar, åsporten vid Kyrkstad och sänknin- 

 gen mellan Bålaby och Svarta. Det är möjligt att den sjö, 

 som nu hade uppstått, en tid haft tvenne af lopp, ty små 

 strandbräddar finnas både i Munkbergsdälden och i dälden 

 söder om Bålaby. Frågan om sjöns tidigare aflopp skulle 

 kunna blifva föremål för en intressant undersökning, ty dessa 



