333 



linien från 1846, liar skogen trädt. På de brantare strän- 

 derna ser man det före 1865 bildade strandsnåret höja sig 

 som en med barrträd insprängd kuliss öfver det yngsta snå- 

 ret af låg gråal och klibba], hvilket som en tät mur kan- 

 tar det nuvarande vattenbrynet. På de långgrunda strän- 

 derna intages landvinningen från 1847 redan af böljande 

 sädesfält, och nedanför dem utbreda sig ängar, der ej mar- 

 kens allt för sänka natur tvungit odlaren att lemna den 

 vilda växtligheten fritt spelrum, i hvilket fall videsnår och 

 vassar utvecklat sig. Talrika genom fällningarna blottade 

 klippor och grund bereda jemte dessa marker naturvännen 

 ett utmärkt tillfälle att studera växtlighetens invandring på 

 jungfrulig jord. 



VI. Sammanfattning-. 



Lojobäckenets grund består af arkeiska bergarter. De 

 äldsta lagren utgöras af finkornig grå glimmergneis jemte 

 hornblendegneis. De äro fattiga på kalksten och kalksilikat. 

 Högre upp blir gneisen oftare röd, ännu mera finkornig, 

 sandstens- eller qvartsitartad, och talrika delvis mägtiga 

 kalkstensbäddar uppträda åtföljda af tunnare skikt af qrartsii, 

 felsit och pyroxenfels. Den högsta horizont, som kunnat 

 särskiljas, bildas af en ansenlig massa sandstensartad ljus- 

 röd gneis med starkt utpreglad förklyftning. 



Denna formation har blifvit slagen i stora veck, stry- 

 kande i östra delen i ENE— VSV, i vestra delen af bäc- 

 kenet i NE— SY. Isynnerhet de veck, som bestå af de äldre 

 lagren, äro starkt hoppressade, så att skikten stupa lodrätt 

 eller i mycket stora vinklar och måhända till ej ringa dé! 

 äro öfverstjelpta. De yngre lagren intaga ett mindre hop- 



