>,.">(; 



hällarne. Huru djupt de genomgräfde vittringsgruset, be- 

 rodde af den dåtida Imfsstrandens läge, ocli det; känna vi 

 ej. Måhända uppstodo redan nu några sjöar genom att de 

 största kalkstensgrottorna störtade in. 



Nu inbröt istiden. Landisen plöjde ut vittringsgruset ' 

 och afrundade och slipade bergklintarne. Med detta arbete 

 fortfor den, till dess nästan intet vittringsgrus mera åter- 

 stod åtminstone på de högre delarne af terrängen. Tillika 

 tryckte ismassan på den porösa och kavernösa berggrunden, 

 sammanpressade de murknaste lagren och bragte grottornas 

 hvalf att störta in. Ett nytt, helt ytligt system af förkast- 

 ningar uppkom, naturligtvis icke åtföljdt af eruptioner. En 

 följd af dessa förkastningar är traktens ovanliga rikedom 

 på starkt flödande källor af konstant temperatur, hvarom så 

 väl Jernström som Geologiska undersökningens texthäfte gifva 

 närmare upplysningar. Det är sannolikt att rika källor välla 

 fram äfven på sjöns botten. Åtminstone kunna de tempera- 

 turanomalier, som dr. O. Nordcrvist konstaterat hos botten- 

 vattnet, icke förklaras på annat sätt. Utanför Ojamo fann 

 han den 20 februari på eftermiddagen vattenytans tempera- 

 tur under isen vara -f 2,6° och bottenvattnets på 8 meters 

 djup + 4,3° C. Följande morgon visade ytvattnet + l.«° 

 och bottenvattnet + 2,6°. Om denna hastiga ändring ka» 

 bero på afkylning genom beröring med luften i lodningshålet, 

 så visade dock de större djupen ovanliga olikheter på samma 

 tid, hvilka ej kunna tillskrifvas observationsmetoden. Så t. 

 ex. fann dr. Nordqvist bottenvattnets temperatur på ett ställe 

 af 43,5 meters djup vara -4- 3,3° C, och på ett annat ställe 

 af 17,5 meters djup likaledes + 3,.i° C, men på en tredje 

 punkt af 18 meters djup nära den sistnämnda visade Ne- 

 gretti-Zambratermonietern + 3,4° O. 1 allmänhet vexlade 



